Справа № 11а-837/ 2010 р. Головуючий у 1 інстанції Мелешко С.І.
Категорія ст.296 ч.3 КК України Доповідач Михайлишин Г.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада 19 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Леона О.І.

Суддів: Михайлишин Г.Я., Галина В.П.

з участю прокурора: Потапчук О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2010 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого гірничим робітником очисного вибою на шахті "Межирічанська" ДП "Львіввугілля", проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

за ст. 296 ч.3 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджений ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, із виконанням покладеного на нього обовязку, передбаченого ст. 76 КК України періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід, підписку про невиїзд, залишено без змін.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винними у тому, що він 1 червня 2010 року біля 18 години, в приміщенні бару-магазину Княгиня Ольга ДВАТ шахти Надія, що по вул. Галицькій, 5 в м. Соснівці Львівської області, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлюючись нецензурними словами, затіяв сварку з барменом ОСОБА_2, яка перебувала на своєму робочому місці, та, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, в присутності відвідувачів бару вилив на ОСОБА_2 бокал пива, внаслідок чого бармен ОСОБА_2 була змушена залишити робоче місце та пішла в підсобне приміщення, щоб помитись.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_1, теж зайшов в підсобне приміщення бару, вхід в яке стороннім громадянам заборонено, та в присутності продавця магазину ОСОБА_3, став висловлюватись нецензурними словами до ОСОБА_2 та, діючи з особливою зухвалістю, наніс їй удар кулаком в ділянку голови, внаслідок чого потерпіла впала на умивальник.

Коли ОСОБА_2 стала йому протидіяти, ОСОБА_1, залишивши підсобне приміщення, став утримувати ззовні двері, позбавивши тим самим ОСОБА_2 можливості вийти з приміщення.

Відвідувачі бару /особи яких слідством не встановлені/, припиняючи хуліганські дії, стали виводити ОСОБА_1 з приміщення бару. Проте засуджений, не реагуючи на законні вимоги даних громадян, став чинити їм опір, намагаючись вирватись, однак вони вивели його на вулицю.

З метою продовження хуліганських дій ОСОБА_1 повернувся на місце злочину та побачивши потерпілу ОСОБА_2 в присутності працівників та відвідувачів магазину-бару, діючи з особливою зухвалістю, умисно наніс удар долонею руки в ділянку голови ОСОБА_2 та штовхнув руками в груди, внаслідок чого потерпіла вдарилась головою до стіни.

Незважаючи на те, що хуліганські дії ОСОБА_1 стали припиняти продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ставши між потерпілою та засудженим, ОСОБА_1, протидіючи їм, намагався вдарити ОСОБА_2 Дізнавшись про приїзд працівників охорони ДВАТ шахти Надія, ОСОБА_1 з місця злочину втік.

Хуліганськими діями ОСОБА_1, вчиненими з мотивів явної неповаги до суспільства, був грубо порушений громадський порядок, зірваний режим роботи магазин-бару та заподіяно потерпілій ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування покликається на однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що його дії були викликані особистими неприязними відносинами з потерпілою, громадського порядку він не порушував, роботі бару не перешкоджав. Заперечує дані висновку судово-медичної експертизи відносно наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_2 та висновок суду про чинення ним опору особам, які присікали хуліганські дії.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 в підтримку поданої апеляції, міркування прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

Засуджений в судовому засідання свою вину у вчиненні злочину заперечив.

Пояснив, що 01.06.2010р. у барі Княгиня Ольга, у ході суперечки, потерпіла - бармен ОСОБА_5 подряпала йому обличчя, внаслідок чого він неумисно розлив на неї пиво. Коли ОСОБА_5, залишивши робоче місце, вийшла у підсобне приміщення, він, передбачаючи, що потерпіла може взяти там якийсь предмет та вдарити його, пішов за нею. Побачивши, що ОСОБА_5 миється вийшов з бару. Жодних хуліганських дій не вчиняв.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання засудженого, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності; вірно взяв за основу вироку показання потерпілої, оскільки вони обєктивно стверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами у справі.

Так потерпіла в судовому засіданні показала, що 01.06.2010р. в присутності працівників та відвідувачів бару ОСОБА_1 висловлювався в її адресу нецензурними словами, вилив їй на голову пиво, що змусило потерпілу покинути робоче місце. В той час, коли вона милась у підсобному приміщенні, ОСОБА_1 наніс їй удар кулаком в голову. ОСОБА_3, яка там знаходилась, намагалась припинити хуліганські дії. Згодом, продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_1 вдарив її вдруге. Працівники магазину-бару ОСОБА_4 та ОСОБА_3 йому протидіяли, відтягували від неї, проте ОСОБА_1 покинув приміщення бару лише коли почув, що приїхала охорона. Діями засудженого їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, зірвана робота магазину - бару.

Показання потерпілої стверджені нею при проведенні очної ставки з засудженим /а.с. 85-90/, при відтворенні обстановки і обставин події /а.с.78-84/, відповідають іншим доказам по справі та обгрунтовано прийняті судом до уваги.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що засуджений ображав потерпілу нецензурними словами, вилив їй на голову пиво. А коли та пішла у підсобне приміщення, щоб помитись - ОСОБА_1 направився слідом за нею, вдарив її рукою в обличчя, від чого ОСОБА_2 впала на умивальник. Вона намагалась допомогти потерпілій, відтягнути від неї засудженого, припинити його хуліганські дії. Але коли їм вдалось вийти з підсобного приміщення і ввійти в зал, засуджений знову вдарив потерпілу. Діями засудженого був порушений режим роботи магазину-бару.

Свої показання свідок ствердила при відтворення обстановки та обставин події /а.с.66-74/, на очній ставці з засудженим /а.с.57-65/.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що хуліганські дії засудженого стали присікати двоє відвідувачі бару, яким вдалось вивести його з приміщення. ОСОБА_6 повернувся, вона чула звук удару і крик потерпілої. Після чого побачила як ОСОБА_1 штовхнув потерпілу, від чого та вдарилась спиною і головою до стіни. Вона разом з Левко намагалась припинити хуліганські дії засудженого, відтягувала його від потерпілої, але засуджений опирався. Коли він почув, що прибула охорона, то втік з бару.

При відтворенні обстановки і обставин події свідок ОСОБА_4 вказувала, як двоє відвідувачів бару, присікаючи хуліганські дії засудженого, виводили його з приміщення. При цьому, вони вели його, взявши попід-руки, а ОСОБА_1, вчиняючи опір, намагався вирватись. Після того, як засудженого вивели з приміщення, він повернувся, продовжував хуліганські дії. Вона бачила, як засуджений штовхнув потерпілу та вдарилась до стіни. Вона та ОСОБА_3 намагались припинити хуліганські дії, проте засуджений чинив їм опір /а.с. 75-77/.

Свої показання свідок ОСОБА_4 категорично ствердила на очній ставці з засудженим. В тому числі, ствердила свої показання щодо дій засудженого, якого виводили з магазину-бару двоє відвідувачів, припиняючи хуліганство. Також вказала, що повернувшись засуджений продовжив хуліганські дії, штовхнув потерпілу, від чого та вдарилась головою до стіни, а також відштовхував її та Левко, коли вони удвох стали між потерпілою та засудженим, намагаючись припинити його хуліганські дії /а.с.105-111/.

Покликання в апеляціях на необєктивність показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3 необгрунтоване. Як вбачається з матеріалів справи, жодних підстав оговорювати засудженого у них не було. Дані свідки є безпосередніми очевидцями злочину. Детально та послідовно розповіли про вчинені засудженими злочинні дії. Їх показання відповідають показанням потерпілої, іншим доказам у справі, стверджуються даними висновку судово-медичної експертизи щодо наявності у потерпілої легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя /а.с.22-23/.

Досліджені судом першої інстанції докази по справі відповідають показанням потерпілої щодо обставин вчинення хуліганських дій засудженим і спростовують його версію про те, що він хуліганських дій не вчиняв, громадського порядку не порушував, роботі працівників магазину-бару не перешкоджав, потерпілій тілесних ушкоджень не спричиняв та не чинив опору громадянам, які присікали його хуліганські дії.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений активно протидіяв особам, які присікали його хуліганські дії.

Щодо покликання засудженого, що його дії були зумовлені особистими неприязними відносинами з потерпілою, з якою він зустрічався то таке не знайшло свого ствердження в матеріалах справи та спростовується показаннями потерпілої про те, що вона знала ОСОБА_1 лише як постійного клієнта бару, де він неодноразово влаштовував конфлікти і сварки, та аналогічними за змістом показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Необгрунтованими є доводи апеляції про істотну однобічність та неповноту досудового і судового слідства. З матеріалів справи видно, що органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би могли вплинути на законність постановленого вироку, по справі не допущено.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, відповідно до вимог ст. 67 КПК України, дав вірну оцінку зібраним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини засудженого у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ст. 296 ч.3 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення хуліганства, повязаного з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, є вірною.

Щодо покарання, призначеного засудженому, то підстав для того, щоб визнати його суворим - немає.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_1 суд 1 інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, працює, за місцем проживання та праці характеризується позитивно та призначив засудженому мінімальне покарання згідно санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, обгрунтовано прийшовши до висновку про можливість застосування положень ст. 75 КК України - звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, є обгрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2010 року відносно засудженого ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.

Головуючий:

Судді: