АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
18 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, маючої на утримані сина 2005 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 06.02.2012 року Дніпровським районним судом за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у сумі 1700 гривень;
- 21.04.2015 року Дніпровським районним судом за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
за апеляційною скаргою захисника підозрюваної на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання:
за ч.1 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, визначено виконувати самостійно.

Судом визнано доведеним, щоОСОБА_5 10.05.2014 року приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, на основі виниклого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів викрала 5 (п`яти) ідентичних золотих монет 900 проби 21 карат по 8 (вісім) грамів кожна, з наступним надписом на кожній: з одного боку монети 1 фунт, а з іншого боку Фотографія короля Едуарда та штамп Єгипту, які знаходилися у мішечку темно-синього кольору в шухляді тумбочки, яка стояла в прихожій.
Після цього, ОСОБА_5 викраденими золотими монетами у кількості 5 штук, розпорядилася на власний розсуд, а саме, заклала викрадене майно у відділення ломбарду Скарбниця, а виручені грошові кошти витратила на власні потреби, чим завдала ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 17056 гривень 40 копійок та в подальшому,

Крім того, 18.05.2014 року, приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , на основі виниклого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, повторно викрала чотири золотих ланцюжки та золотий хрестик, а саме: 2 пошкоджених золотих ланцюжки 750 проби загальною вагою 2,62 грами, загальною вартістю 1 278 гривень 88 копійок; 2 пошкоджених золотих ланцюжки 585 проби загальною вагою 8,36 грами загальною вартістю З 341 гривень 07 копійок; золотий хрестик (подряпаний) 750 проби загальною вагою 1,06 грами, вартістю 519 гривень 50 копійок, які знаходилися на тумбочці у прихожій та належать ОСОБА_8 .
Після цього, ОСОБА_5 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, а саме, заклала викрадене майно у відділення ломбарду Комод, а вилученні грошові кошти, витратила на власні потреби, чим завдала ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5139 гривень 45 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України відповідно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник підозрюваної, посилаючись на необґрунтованість вироку суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що місцевий суд не в достатній мірі врахував такі пом`якшуючі обставини як: визнання вини та щире каяття, а також те, що ОСОБА_5 частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 , офіційно працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваної на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваної, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому в КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Однак, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України. В даному обвинувальному акті зазначені лише обставини, які встановлені органами досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_5 за цим процесуальним рішенням має статус підозрюваної.
Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув і за відсутності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, ухвалив щодо неї обвинувальний вирок, що на думку колегії суддів, є неприпустимим.
Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_5 не набула статусу обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, тому згідно вимог ст. 412 КПК України вказана обставина є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджає суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, так як відповідно до ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника підозрюваної слід залишити без задоволення, вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для зміни підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу, а тому його слід залишити без змін - у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без змін у виді домашнього арешту.

Судді

________________ _________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/249/2016
Категорія КК: ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1