Справа № 357/4003/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1171/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 29.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
« 29 » жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

представника Білоцерківської виправної колонії №35- ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про звільнення від покарання за хворобою - відмовлено,

в с т а н о в и л а:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі ст.ст. 81; ч.2 ст. 84 КК України, в якому він зазначив, що він характеризується позитивно, грубих порушень КВК України не допускав, має заохочення, являється інвалідом ІІІ групи та потребує періодичного обстеження та кваліфікованого лікування.

6.07.2015р. ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, а також про звільнення від покарання за хворобою відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки засуджений за час відбування покарання має 2 заохочення та 13 стягнень, одне з яких станом на 6.07.2015р. не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, а тому відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 від покарання за хворобою, суд послався на те, що клопотання засудженого є необґрунтованим, оскільки суду було надано лише ксерокопії медичних документів за 2006р. та 2013р., а відповідний висновок медичної комісії, як підстава звільнення від покарання за хворобою - відсутній.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу та розглянути його клопотання про звільнення його від відбування покарання у відповідності до ст. 81 та ч.2 ст. 84 КК України, вважає що суд І інстанції не взяв до уваги обставини, які могли істотно вплинути на судове рішення, а саме те, що стягнення від 17.03.2015р. було оголошено йому після його звернення до суду 7.03.2015р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 та представника колонії ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і вважали рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 29.12.2008р. ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, строк покарання рахується з 20.05.2008р.

Згідно ухвали суду, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 , обґрунтовано зазначив, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки відбуваючи покарання в БВК №35 неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що мав 13 стягнень, одне з яких від 17.03.2015р не знято та не погашено у встановленому законом порядку, згідно характеристики начальника відділення №13 СВПС ОСОБА_9 (а.с. 41) ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, за час відбування покарання характеризується негативно, 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази був поміщений в ДІЗО за невиконання вимог адміністрації та зберігання заборонених предметів, не приймає участь в організації виховних заходів та реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій, за весь період відбування покарання мав лише 2 заохочення 28.03.2012р. та 11.07.2014р., а тому, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 немає.
Крім того, колегія суддів погоджується і з висновком суду І інстанції про необґрунтованість клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від покарання за хворобою.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 згідно акту №63 ЛТЕК від 20.05.2013 р. визнаний інвалідом ІІІ групи до кінця строку в ВТК.

Разом з тим, матеріали справи не містять висновку медичної комісії про те, що наявні у ОСОБА_8 хвороби перешкоджають подальшому відбуванню покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду І інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування судова колегія не знаходить.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про звільнення від покарання за хворобою відмовлено залишити без зміни.

Судді