Справа № 1-557/11р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Губко А.О.

при секретарі Голик Т.С.

за участю прокурора Дяченко О.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:

21.02.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст.185 ч.1, ст. 190 ч.2, на підставі ст.70 КК України на строк до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 06.07.2005 року постановою Дарницького районного суду м. Києва іспитовий строк замінено на позбавлення волі строком на 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, будучи раніше судимим, маючи непогашену та незняту в законному порядку судимість, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та скоїв корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, 11.03.2010 року приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, у палаті №12 Київської міської клінічної лікарні №4, що по вул. Солом'янській, 17 в м. Києві, де він проходив курс лікування, повторно, таємно викрав мобільний телефон «Нокіа Н73», який належить гр. ОСОБА_3

Після розпиття спільно з ОСОБА_3 спиртних напоїв, у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, та звернувши свою увагу на те, що потерпілий ОСОБА_3 відпочиває на ліжку, достовірно знаючи, що у потерпілого ОСОБА_3 у кишені джинсів знаходиться мобільний телефон, підійшов до ліжка, на якому відпочивав потерпілий ОСОБА_3 та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто з присутніх у палаті не спостерігає, з лівої кишені джинсів потерпілого ОСОБА_3 повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа Н73», вартістю 1500 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 30 гривень, на рахунку якої було 10 гривень, а всього ОСОБА_2 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_3 на загальну суму 1540 гривень.

Після цього, ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_2 визнав повністю свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні і підтвердив факт таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_3, яке мало місце 11.03.2010 року, перебуваючи при цьому в стані алкогольного спяніння в палаті №12 Київської міської клінічної лікарні №4, що по вул. Солом'янській, 17 в м. Києві, де він проходив курс лікування. У скоєному щиро кається.

На підставі ч.3 ст.299 КПК України суд при дослідженні доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким із учасників процесу не оспорювалися і суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, обмежився допитом підсудної та дослідив документи, які характеризують його як особу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України.

При призначенні підсудному ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, який згідно до ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, особу підсудного, раніше судимого, позитивну характеристику з місця тимчасового утримання його в приміщенні Соломянського РУГУ МВС України (а.с.103), відношення підсудного до вчиненого злочину та конкретні обставини його вчинення, щире каяття, невідшкодовану потерпілому шкоду, а також ту обставину, що підсудний тривалий час ніде не працює і не зайнятий суспільно-корисною працею, а тому вважає, що його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, але не на максимальний строк.

Суд не знаходить підстав для застосування до підсудного ст.75 КК України та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням, враховуючи його особу, раніше судимого та спосіб його життя.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, в силу ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного в силу ст.67 КК України, судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Щодо заявленого на досудовому слідстві цивільного позову потерпілим ОСОБА_3, то суд вважає необхідним залишити його без розгляду, оскільки для підтримання своїх позовних вимог потерпілий не з'явився в судове засідання.

Разом з тим, залишення без розгляду позову не позбавляє права потерпілого в подальшому в порядку ст. 28 КПК України предявляти його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

договір №3-14357-2 від 21.03.2010 року, який зберігається в матеріалах кримінальної справи, суд вважає необхідним залишити у матеріалах кримінальної справи (а.с.19,20).

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Держаного департаменту України з питань виконання покарань у м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 відраховувати з 22.01.2011 року.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази:

договір №3-14357-2 від 21.03.2010 року, який зберігається в матеріалах кримінальної справи, суд вважає необхідним залишити у матеріалах кримінальної справи (а.с.19,20)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання ним його копії.

Суддя: