йСправа № 304/406/13-к Провадження № 1-кп/304/53/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2013 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі Ковач М.Ф.,

з участю прокурора Кюкало П.П.,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо обвинуваченого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, раніше судимого, -

про продовження тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 08 лютого 2013 року біля 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на вул. Маяковського у м. Перечин, неподалік залізничного вокзалу, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_3 гроші в сумі 280 грн. та мобільний телефон марки «SUMSUNG C3011» чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 22 від 18 лютого 2013 року становить 210 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 490 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 14 лютого 2013 року біля 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на вул. Червоноармійській у м.Перечин на території автовокзалу, умисно, з корисливих спонукань, відкрито витягнув із кишені штанів ОСОБА_4 гроші в сумі 500 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні прокурор Кюкало П.П. просив продовжити ОСОБА_2 строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 просили не продовжувати ОСОБА_2 строк тримання під вартою.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обовязки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до пяти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у звязку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2013 року матеріали досудового розслідування за повідомленнями про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 05 березня 2013 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. 09 березня 2013 року о 23 год. 10 хв., ОСОБА_2 було затримано на підставі ч. 4 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 11 березня 2013 року до підозрюваного ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.10 год. 09 квітня 2013 року, який продовжено до шістдесяти днів ухвалою Перечинського районного суду від 08 квітня 2013 року до 23.10 год. 08 червня 2013 року.

Ухвалою Перечинського районного суду від 07 червня 2013 року запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 продовжено ще на 60 днів, тобто до 23 години 10 хвилин 06 серпня 2013 року.

Крім цього, встановлено, що ухвалою Перечинського районного суду від 06 серпня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 23 години 10 хвилин 06 вересня 2013 року.

Також встановлено, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, про що свідчать зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: визнавальні покази самого ОСОБА_2, показання потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, протокол огляду речей від 15 лютого 2013 року та протокол огляду предметів від 14 лютого 2013 року.

Крім цього, згідно рапорту помічника ДІМ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_2 переховувався від органів досудового розслідування.

Отже, з урахуванням тяжкості злочинів, часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_2 своєї вини, а також того, що у звязку з цим він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речі, які можуть в майбутньому мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також беручи до уваги те, що такий раніше судимий, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 з огляду на положення ст. ст. 177, 183 КПК України слід продовжити запобіжний захід саме у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вищенаведене повністю узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України в справі № 1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України в справі №1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року, ст. ст. 177, 183, 194, 197 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинуваченому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Рахувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк тримання під вартою з 23 години 10 хвилин 09 березня 2013 року .

Визначити дату закінчення дії обраного та продовженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у виді тримання під вартою 23 годину 10 хвилин 02 листопада 2013 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_6