Ухвала
іменем україни
27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року і вирок Апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, який мешкає на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України на 510 грн штрафу, еквівалентних 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та на підставі ст. 49 КК України його було звільнено від відбування цього покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року вирок районного в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Його визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України на 510 грн штрафу, еквівалентних 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк два роки.
У зв`язку з цим, скасовано й ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 лютого і 15 квітня 2015 року про внесення до вироку виправлень та описок.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , будучи головою гаражного кооперативу № 15, розташованого на вул. Максимовича, 11 у м. Львові, використовуючи своє службове становище, протягом 20082011 років склав і видав на звернення зазначених у вироку членів кооперативу завідомо неправдиві документи, в яких зазначав, що гаражні бокси заявників знаходяться у межах відведеної кооперативу земельної ділянки, хоча згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20 червня 2013 року ці гаражні бокси знаходяться поза межами гаражного кооперативу.
У касаційних скаргах:
- прокурор просить змінити вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та звільнити його від відбування як основного, так і додаткового покарання на підставі ст. 49 КК України, оскільки з вироку не зрозуміло, від відбування якого саме покарання був звільнений засуджений;
- засуджений ОСОБА_6 просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Наголошує на відсутності в його діях складу злочину. Також зазначає й про недопустимість доказу акту перевірки гаражного кооперативу від 20 червня 2013 року № 15. Звертає увагу й на те, що апеляційний суд, постановляючи свій вирок, не застосував закон (ст. 49 КК України), який мав застосувати. З урахуванням того, що апеляційний суд безпідставно залишив без розгляду його клопотання про додаткову перевірку доказів, стверджує, що вироки районного та апеляційного судів постановлені з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора на часткову підтримку поданих касаційних скарг, яка просила скасувати вирок апеляційного суду як такий, що постановлений з порушенням вимог кримінального процесуального закону (доводи засудженого спростовано не було); доводи засудженого ОСОБА_6 на підтримку поданої ним касаційної скарги, а також касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засудженого і прокурора підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Системний аналіз положень КПК України свідчить про те, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом не дотримані.
Матеріали провадження свідчать, що з апеляційною скаргою на вирок районного суду звернувся, в тому числі, і засуджений ОСОБА_6 .
Зокрема, у своїй апеляційній скарзі та заявлених клопотаннях він ставив питання про необхідність проведення судом апеляційної інстанції судового слідства з метою повторного дослідження усіх наявних у матеріалах провадження доказів, а саме: підстави надання дозволу Державною сільськогосподарською інспекцією України на проведення перевірки за іншою адресою, а не за місцем знаходження гаражного кооперативу № НОМЕР_1 на АДРЕСА_2 . Зазначав про відсутність у матеріалах провадження плану-схеми земельної ділянки, яка мала бути долучена до акта обстеження земельної ділянки від 10 червня 2013 року № 95; що цей акт був складений раніше, ніж закінчилася перевірка, а відтак ставив під сумнів фактичні обставини провадження і вказував, що такі докази не були належно перевірені судом першої інстанції. Тобто на обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.
Натомість суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , які він виклав у своєму вироку, обмежився лише загальними твердженнями щодо їх необґрунтованості, а більшість наведених доводів взагалі залишив поза увагою і не перевірив.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду постановлено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи поданої засудженим апеляційної скарги і касаційної скарги прокурора та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону постановити законне й обґрунтоване рішення.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3