Справа № 488/928/14-к 27.10.2015 27.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/721/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.08.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.1998 року, засуджено за ст.86-1, ч.1 ст.89, ч.2 ст.140 КК України (1960 року) та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі; 12.06.2002 року звільнено умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 23 дні;

-вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.12.2004 року, засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст.185, ч.2 ст.357 КК України із застосуванням ст.70 КК України призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі; 23.12.2011 року звільнено умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців 21 день;

-вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2013 року, засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки; Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.12.2013 року іспитовий строк скасовано, направлено відбувати покарання.

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуті частини покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.12.2004 року та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2013 року та за сукупністю вироків остаточно призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, враховуючи вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2013 року, шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, прокурор вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є незаконним, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував Закон України «Про кримінальну відповідальність», а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував рекомендації Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у розмірі наближеному до мінімальної межі санкції статті. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що обвинувачений вчинив 5 епізодів крадіжок в незначний проміжок часу.

Судом також не враховано, що ОСОБА_7 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення, в цей час вчинив один злочин, а інші в період іспитового строку. Апелянт вважає, що ОСОБА_7 не зробив висновків щодо своєї протиправної поведінки та на шлях виправлення не став.

Крім того, суд досліджуючи дані особи обвинуваченого не врахував, що останній не працює, не має офіційних джерел існування, що спонукало ОСОБА_7 до вчинення корисливих злочинів. Обвинувачений не вжив заходів щодо повного відшкодування потерпілим матеріальної шкоди.

Суд призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків не застосував положення ч.4 ст.81 КК України, а саме не приєднав і невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.12.2004 року.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 21 листопада 2012 року о 23-00 год. ОСОБА_7 , шляхом пошкодження металопрофілю даху, проник в приміщення торгівельного кіоску, розташованого на АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 26 820 грн., а саме:
12 червня 2013 року о 22-30 год. ОСОБА_7 , шляхом пошкодження металевої решітки проник до приміщення централізованої бухгалтерії Відділу освіти, молоді та спорту Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, розташованої на вулиці Ольшанців, 66/2 в місті Миколаєві, звідки таємно викрав майно на загальну суму 23 834 грн.
11 липня 2013 року о 01-00 год. ОСОБА_7 , шляхом пошкодження замкового механізму балконних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 3000 грн., а саме:
16 жовтня 2013 року о 22-00 год. ОСОБА_7 , через балконні двері проник до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої на АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 3948 грн., а саме:
22 листопада 2013 року о 21-00 год. ОСОБА_7 , шляхом зламу замку вхідних дверей, проник до офісних приміщень, розташованих в будівлі Жовтневої районної спілки споживчих товариств Миколаївської області, за адресою: АДРЕСА_5 , де вчинив крадіжки наступним чином: шляхом зламу механізму дверного замка, проник до офісу №2, звідки викрав належні ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5400 грн.; шляхом виймання шибки вікна, проник до приміщення офісу №3, яке орендує ТОВ "Український експертний центр по вимірюванню та оцінці", звідки таємно викрав майно на загальну суму 7619,99 грн., шляхом зламу замка дверей офісу №4, проник до приміщення Лиманівського сільського споживчого товариства, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 10231 грн.; шляхом зламу замків дверей, проник до офісних приміщень №8 та №15, в яких розташований Жовтневий виробничий відділ Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", звідки таємно викрав майно на загальну суму 17010,65 грн., крім того, викрав належні ОСОБА_12 сканер фірми "Mustek 1248UB", та грошові кошти, всього на суму 2825 грн.
Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.

Посилання апелянта щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання є безпідставними, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства суд призначає покарання в межах, встановлених санкцією статті, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таких вимог закону суд 1-ї інстанції дотримався. Так, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий і вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких. Обставиною, яка обтяжує покарання суд врахував рецидив злочину і обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав його щире каяття та часткове відшкодування завданих збитків. ОСОБА_7 за місцем проживання в цілому характеризується позитивно.

Крім цього, суду додатково надані дані, що ОСОБА_13 перед затриманням працював і за місцем роботи він також характеризується позитивно. Також суду надано довідку про те, що ОСОБА_13 має матір пенсійного віку, яка страждає на різні захворювання і є інвалідом 3 групи.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання ОСОБА_7 майже в максимальних межах санкції статті, про що в своїй апеляційній скарзі просить прокурор.

Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції інкримінованого йому злочину і у відповідності до вимог ст. 65 КК України та за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним щодо його особи, тим більше що призначене судом покарання збільшено за рахунок застосування положень ст. 71 КК України і в остаточному варіанті становить середню, а не мінімальну межу і таке покарання не можна вважати явно несправедливим через його м`якість.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність застосування положень ст. 71 КК України і призначення покарання за сукупністю двох попередніх вироків, а не лише останнього, як це вказав суд 1-ї інстанції, то вони є слушними і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження перший злочин, інкримінований ОСОБА_7 був ним вчинений 21.11.2012р., тобто в період умовно дострокового звільнення за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8.12.2004р., а всі інші злочини ним були вчиненні після постановлення останнього вироку суду від 18.03.20013р.

В зв`язку з наведеним, доводи апеляції прокурора про необхідність застосування ст. 71 КК України до вироку 2004р. підлягають задоволенню, оскільки в цій частині судом допущено помилку при призначенні покарання, яку слід виправити, але в інший спосіб ніж це запропоновано в апеляційній скарзі, що не вплине на погіршення становища обвинуваченого.

Зокрема, прокурор пропонує призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю цього вироку і вироку за 2004р., але ОСОБА_7 вчинив один злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком 2004року, тому йому слід лише за цей один злочин призначити покарання за сукупністю вироків, а по чотирьом іншим злочинам слід призначити покарання за сукупністю цього вироку і вироку від 2013р., оскільки ці чотири злочини вчинено уже після його постановлення.

Крім цього, слід також врахувати, що злочин від 21.11.2012р. ОСОБА_7 також вчинив і до постановлення вироку від 2013року і в даному випадку йому слід призначити покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст. 70 ч.4 КК України, що не пропонується прокурором, але що буде відповідати вимогам закону і також не потягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора підлягаючою частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання підлягаючим скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. ст.ст.404, 405, 407, 409, 420, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково..

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання скасувати, постановивши в цій частині новий вирок апеляційного суду.

За ст. 185 ч.3 КК України, за злочин вчинений 21.11.2012р., призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8.12.2004 року і призначити йому покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів передбачених ст. 185 ч.3 КК України, вчиненого 21.11.2012р. за даним вироком та за злочини, передбачені ст. ст.15, 185 ч.3 КК України за якими його було засуджено вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2013 р. до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, який 17.12.2013 року був скасований ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, з направленням його для відбування покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

За ст. 185 ч.3 КК України, за злочини вчиненні 12.06; 11.07; 16.10 і 22.11.2013р. призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.03.2013р. і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині цей же вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку суду.

Головуючий:
Судді: