1-кп/357/770/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українець, освіта вища, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого дитячим ортопедом-травматологом у КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2», не судимого, проживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12 червня 2014 р. близько 13 години у кабінеті № 2 консультативної поліклініки КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2», що знаходиться по вул. Шолом-Алейхема, 46 у м. Біла Церква, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на грунті неприязних відносин з приводу професійної діяльності, виникла сварка.

В ході вказаної сварки, яка в подальшому переросла в бійку, ОСОБА_4 умисно наніс один удар рукою в область правої частини голови ОСОБА_6 , спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді набряку м`яких тканин в правій висковій області, розрив барабанної перетинки справа, струс головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України не визнав та пояснив, що 12 червня 2014 р. він перебував у своєму службовому кабінеті. До кабінету зайшов ОСОБА_8 і сказав йому, скільки він його буде підставляти. Шульга почав бити палицею по клавіатурі і комп`ютеру, по меблям. Коли він піднявся із-за столу за яким сидів, ОСОБА_8 вдарив його рукою у перенісся. Він не наносив ОСОБА_9 першим удари. Потім вони зчепилися і впали на підлогу в кабінеті. ОСОБА_8 впав на нього. У нього лице було у крові. Звідки у ОСОБА_8 взялися тілесні ушкодження не знає. Він ОСОБА_8 у вухо не бив. Він не бачив, щоб ОСОБА_8 вдарявся об щось коли вони перекочувалися на полу кабінету.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчинені злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, його вина у вчинені зазначеного злочину підтверджується доказами, дослідженими судом:

показами потерпілого ОСОБА_6 про те, що 12 червня 2014 р. до обіду він дійсно прийшов до кабінету ОСОБА_4 . Мотив був наступний. У нього був пацієнт, було проведено лікування. Через деякий час у пацієнта сталося погіршення стану. Останній звернувся до ОСОБА_10 , який порадив звернутися до головного лікаря щоб той відмінив лікування призначене ним ( ОСОБА_8 ) і призначив корекцію лікування лікарем ОСОБА_10 . Він дійсно зайшовши в кабінет Шкапи палицею, яка була у нього, скинув зі столу речі, потім розмовляв із ОСОБА_10 , коли розвернувся щоб іти, вийти з кабінету, ОСОБА_10 вдарив його у праву частину голови. Він відреагував також вдаривши Шкапу в обличчя. У нього було обличчя і одяг у крові. Шкапа також був у крові. Після цього він звертався за медичною допомогою. Він перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим тілесним ушкодженням. Йому були завдані ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді набряку м`яких тканин в правій висковій області, розрив барабанної перетинки справа, струс головного мозку. Не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_10 . Вважає вказана справа могла б бути закритою, якби ОСОБА_10 бажав закриття справи відносно нього;

показами свідка ОСОБА_11 про те, що вона дату не пам`ятає це було до 14 години лікар ОСОБА_8 звернувся до неї щоб вона обробила йому рани. У ОСОБА_8 було в крові обличчя, шия голови, вуха, верхні кінцівки, одяг (теніска) також була у крові. Вона обробила рани. У ОСОБА_8 були ссадна і невеликі рани, було пошкоджено вухо, за вухом, шия, голова і нижнє віко, якого саме ока не пам`ятає. Шульга їй пояснив, що він із лікарем ОСОБА_10 побилися. Подробиці вона не запитувала у Шульги. Після обробки ран Шульзі, вона пішла на прийом, тобто виконувати свою безпосередню роботу;

показами свідка ОСОБА_12 про те, що її службовий кабінет і кабінет лікаря ОСОБА_10 знаходяться поряд. Вона почула шум із кабінету ОСОБА_10 не характерний для кабінету лікаря, а саме звук розбитого скла, відбулася якась потасовка. Криків вона не чула, розмови між лікарями не чула. Вона вирішила зайти до кабінету ОСОБА_10 і побачити що відбувається. Коли вона відкрила двері то побачила, що в кабінеті безлад, речі розкидані по кабінету, на підлозі кров. Шульга тримає своєю правою рукою за шию ОСОБА_10 , обоє були у крові. Вона розтягнула їх. Потім була викликана міліція. Шкапі була надана медична допомога. Останнього може охарактеризувати як грамотного лікаря. Через що у лікарів виник конфлікт та сутичка не знає;

показами свідка ОСОБА_13 про те, що вона працює сестрою господаркою. Коли вона разом з іншими працівниками зайшла до кабінету лікаря ОСОБА_10 то бачила ОСОБА_10 сидів на підлозі, у кабінеті був безлад. Шкапі було зле, на ньому була кров. Вона за своєю роботою прала одяг та тюль з кабінету ОСОБА_10 , які були у крові. Коли Шкапу возили до рентгенкабінету йому було погано. Вона лише бачила наслідки того, що сталося між лікарями;

показами свідка ОСОБА_14 про те, що вона не була очевидцем початку бійки між лікарями. Коли вона прийшла до кабінету і зайшла в кабінет, то побачила, що ОСОБА_8 тримає Шкапу за шию, вони перебували біля дверей кабінету. ОСОБА_10 сказав їй щоб вона вийшла. Шкапа був у крові, у кабінеті все було зсунуте, розкидане. Вона працює зі ОСОБА_10 з 2007 р., вона безпосередньо йому підпорядкована. Коли Шкапу возили на обстеження йому було погано, була рвота, він втрачав свідомість;

показами свідка ОСОБА_15 про те, що в той день, який точно не пам`ятає, біля 14 години до неї до кабінету зайшов ОСОБА_10 з іншими медичними працівниками. Шкапа був у крові, сказав їй зробити йому рентген знімок носа. У ОСОБА_10 були позиви на рвоту. Вона зробила йому рентген носа. Опис вона не робила. Лікаря-рентгенолога вже не було;

письмовими доказами, дослідженими судом:

заявою ОСОБА_8 від 18.06.2014 р. до начальника Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області про завдання йому ОСОБА_4 12 червня 2014 р. тілесних ушкоджень, внесення відомостей до ЄРДР та притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності;

висновком експерта № 117/д від 14.04.2015 р. про те, що у ОСОБА_6 знайдені ушкодження: набряк м`яких тканин в правій висковій області, розрив барабанної перетинки справа, струс головного мозку, які заподіяні тупим (тупими) предметами можливо в строк указаний у постанові (12.06.2014 р.). Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 р. із потерпілим ОСОБА_6 , зафіксований на відеозапис, який переглянутий судом у судовому засіданні, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 розказав та показав як ОСОБА_4 завдав йому тілесні ушкодження;

висновком експерта № 272/д від 15.07.2015 р. про те, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_6 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 13 липня 2015 р. Локалізація та характер ушкоджень, дають можливість вважати, що мало місце не менше ніж одна точка прикладання сили;

довідкою управління охорони здоров`я Білоцерківської міської ради від 15.09.2014 р., із якого витікає, що в ході проведеної комісією перевірки встановлено, що 12.06.2014 р. між лікарями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, який закінчився бійкою. Обидва лікарі завдали один одному тілесні ушкодження та проходили лікування в нейрохірургічному відділенні міської лікарні № 2.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_4 , доводів захисника про те, що він не завдавав удару, тілесних ушкоджень потерпілому, недоведеності вини обвинуваченого у вчинені злочину, тому, що вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , показами свідка ОСОБА_11 , письмовими доказами: заявою ОСОБА_8 від 18.06.2014 р. до начальника Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області; висновком експерта № 117/д від 14.04.2015 р.; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2015 р. із потерпілим ОСОБА_6 ; висновком експерта № 272/д від 15.07.2015 р.; довідкою управління охорони здоров`я Білоцерківської міської ради від 15.09.2014 р., проведеного службового розслідування, та вважає ці його ( ОСОБА_4 ) покази, доводи захисника, обраною позицією захисту, з метою уникнення ОСОБА_4 відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Досліджені докази, дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд, визнає їх допустимими, достовірними, такими що узгоджуються між собою, достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 125 ч.2 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судимий.

За місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

На обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: притягнення до кримінальної відповідальності вперше, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжує покарання, думку потерпілого про покарання обвинуваченого, приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт у ближче до верхньої межі санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. При цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_4 менш суворого покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України, буде недостатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, його відношення до вчиненого.

Цивільний позов, витрати на залучення експерта, речові докази, відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. Він не затримувався і під вартою не утримувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК Украины, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області