Провадження № - 1кп/201/63/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003755 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, українця, громадянина України, працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
02.09.2015 близько 21 години 12 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у фойє будинку № 6, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Якова Самарського, побачив велосипед марки Bianchi Jab 7700 A459-T серійний номер рами НОМЕР_1 , після чого, у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і він визначив даний велосипед як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , знаходячись у фойє будинку АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, таємно, шляхом вільного доступу, викотив із вищевказаного будинку велосипед марки Bianchi Jab 7700 A459-T серійний номер рами НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_6 вартістю 15 300 гривень, після чого зник разом із велосипедом у невідомому напрямку та в подальшому розпоряджався викраденим майном на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав вищевказане чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 15 300 грн.

Вказаними діями обвинувачений вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті, пояснивши додатково, що злочин вчинив в зв`язку зі збігом тяжких обставин, так як опинився у скрутному матеріальному положенні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викрадення чужого майна та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується, працює.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Посилання сторони захисту на наявність такої пом`якшуючої обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, суд вважає необґрунтованими, так як в судовому засіданні не доведено наявності таких обставин.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі, так як більш м`яке покарання не здатне забезпечити превентивну функцію покарання, а призначення покарання у вигляді штрафу взагалі може поставити обвинуваченого в скрутне матеріальне положення, в якому, з його слів, він вчинив інкримінований йому злочин.
Враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Суддя: ОСОБА_1