Номер провадження 1кс/712/5307/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 25 грудня 2014 року
Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінальної справи,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінальної справи .

В обґрунтування своєї скарги вказує, щоприводами, підставами та причинами для даної скарги є незаперечні докази того, що 25 листопада 2014 р. судова колегія апеляційного суду Черкаської області у складі головуючого Демиденка та суддів Неділько і Суходольського встановила зловживання та бездіяльність начальника СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_4 стосовно обвинуваченого за ч. 1ст.101 та ч.3 ст.206 КК України (ред.1960р.) ОСОБА_3 .

Бездіяльність та зловживання ОСОБА_4 виражаються у тому, що він відмовився визнавати та виконувати вказівки Черкаського обласного суду, а саме ухвалу від 16 червня 1998 року по кримінальній справі №1170, щодо ОСОБА_3 , яка повернута на додаткове розслідування. Так, ОСОБА_4 зловживаючи службовим становищем вигадав неіснуючі факти, події та обставини для того, щоб не проводити додаткове розслідування, що виражається у наступному.

Він, 25 листопада 2014 р. надав головуючому у апеляційному провадженні судді Демиденку постанову слідчого Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_5 від 6 вересня 2011 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_4 заявив, що не міг організувати додаткове розслідування через те, що ще 6 вересня 2011 року кримінальна справа №1170, щодо ОСОБА_3 , як обвинуваченого за. ч.1 ст.101, ч.3 ст.206 КК України (ред.1960р.) закрита у порядку п.2 ст.6, ч.2 ст.213 КПК України за недоведеністю вини.

Крім того ОСОБА_4 пояснив, що з моменту призначення його на посаду начальником СВ Черкаського РВ УМВС у серпні 2014 p., не знав, що існує постанова слідчого ОСОБА_5 від 06 вересня 2011 p., а тому, надав дану постанову апеляційному суду Черкаської області та її копію ОСОБА_3 , з метою забезпечення його права на оскарження її у суді.

ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 , як начальник СВ Черкаського РВ УМВС у Черкаській області з моменту призначення на посаду, бездіє та ігнорує вказівки вищевказаної ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 16 червня 1998 року про повернення кримінальної справи N1170 на додаткове розслідування, пояснюючи це тим, що вважав дану кримінальну справу закриту постановою слідчого ОСОБА_5 законною, до того часу поки не виявив її випадково в архіві СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області, у листопаді 2014 року.

Також скаржник, виклав підстави та приводи для скасування незаконної постанови слідчого Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області, якою закрито кримінальну справу №1170, щодо обвинувачення ОСОБА_3 , у судовому порядку.

Так, 08 серпня 1994 року він був взятий під варту по обвинуваченню, за злочини передбачені за ч.1 ст. 101 та ч.3 ст.206 КК України (у ред. 1960 року). Згідно КК від 13.04.2012 року, дані злочини кваліфікуються за ч.1 ст.121 за ч.4 ст.296.
Відповідно до змісту пред`явлених обвинувачень, повідомлялося що 8 серпня 1994 року, близько 15.30 години дня, будучи в тверезому стані, поблизу колишньої будівлі Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України Черкаської області, що знаходиться по вул. К.Маркса,1 у приміщенні магазину "Нік по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з нез`ясованих причин напав на 3 п`яних чоловіків. Нібито одному із них, а саме ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 спричинив тяжкі тілесні ушкодженням, умисно ударивши ножем у живіт, пошкодив йому шлунок та печінку.

ОСОБА_3 вказав, що у сфабрикованій справі слідчі та прокурори діючи умисно замовчували незаконний арешт та приховали справжні обставини події. А саме, приховали, що насправді потерпілим є він, бо з місця події був доправлений у травмопункт з ножовим пораненням у область серця, вказану травму йому нанесли 3 п`яних нападників. Вказав, що випадково залишився живим, бо ніж нападника наткнувся на його ребро, тому не уразив серце, що встановлено судово-медичною експертизою. А так, як він влаштував супротив даним особам та застосувавши прийоми "Самбо", бо є колишнім працівником міліції, то у двобої викрутив руку з ножем одному з цих осіб, а саме Миколайчуку, у його сторону, тим самим не допустив його подальшого нападу.

При цьому, ОСОБА_7 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, злякавшись такого опору та намагаючись вирватися з рук ОСОБА_3 , самопідрізався власним ножем. Так, він рвонувши на себе свій ніж, пробив собі живіт та пошкодив свій шлунок і печінку через власну необережність.

ОСОБА_3 пояснив, що фабрикація кримінальної справи та незаконний арешт були помстою за його правозахисну діяльність, а саме він активно викривав у пресі, як кореспондент газети "Молодь Черкащини" зловживання службовим становищем керівників та співробітників УМВС України і прокуратури усіх рівнів у Черкаській області.

Крім того у липні 1993 pоку, він організував голодування біля Черкаської ОДА з вимогою усунення з посади начальника Черкаського УМВС України Шляхова та прокурора м. Черкаси Українця з заступником Задорожним, які незаконно взяли під варту співробітника Черкаського міськвиконкому ОСОБА_8 . З приводу його голодування була публікація у газеті Черкаський край у липні 1993 p., тим більше акція з голодуванням виявилася слушною, бо Черкаський обласний суд восени 1994 р. змушений був звільнити з-під варти ОСОБА_9 ба з подальшим закриттям кримінальної справи, як сфабрикованої. Скаржник вважає, що виключно з мотивів помсти було організовано незаконний арешт його 08 серпня 1994 p., по якому він у 1994-1995 та повторно у 1996р. незаконно утримувався під вартою у Черкаському СІЗО.

15 червня 1998 p., через незаперечність того, що він мав ножове поранення у область серця, тож саме він є потерпілим, кримінальна справа була розглянута у Соснівському районному суді м. Черкаси, та винесено виправдальний вирок. Але ОСОБА_3 оскаржив вказаний вирок з тих міркувань, що він був незаконно виправданий, тому, що суд послався на брак доказів, а не на те, що це він насправді є потерпілим.

Вказав, що нетверезий нападник ОСОБА_6 через власну необережність самотравмувався власним ножем, тобто він підлягав виправданню за відсутністю події злочину, адже це він є потерпілим, тому у його діях не може бути ні події, ні складу злочинів. В даному випадку, мав місце нещасний випадок під час котрого ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння, самотравмувався при невдалому розбійному нападі, намагаючись з своїми знайомими заволодіти великою сумою грошей, які скаржник мав при собі, бо готувався виїхали у відпустку в Крим.

Тобто ознаки злочину наявні лише у діях осіб, які вчинили напад та залишилися безкарними через приховування розбою, який приховали працівники міліції та прокуратури.

ОСОБА_3 вважає, вищевказані обставини, а саме факти незаконного арешту по якому він двічі безпідставно перебував під вартою у 1994 -1995, 1996 роках мають правові наслідки, які приховуються і замовчуються керівниками та посадовими особами УМВС України у Черкаській області і прокурорами різних рівнів.

На думку скаржника, бездіяльність ОСОБА_4 не викликає сумнівів по вказаних фактах, обставинах та доказах, вважає його зацікавленою особа. А саме, ОСОБА_4 ,бездіє, щоб приховати факти незаконних арештів його, як потерпілого, що незаконно перебував під вартою, бо даний строк незаконих арештів у 1994-1995 та 1996 рр. не ввійшов у пенсійний стаж тривалістю 18 місяців.

Начальник СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області категорично відмовляється проводити досудове розслідування, щоб не видавати йому процесуальний документ про наслідки додаткового розслідування кримінальної справи №1170.

Згідно ухвали Черкаського обласного суду від 16 червня 1998 р. вбачається, що він незаконно двічі перебував під вартою у Черкаському СІЗО, тому що по даній справі було винесено виправдальний вирок від 15 травня 1998 р. який скасований, а справа направлена на додаткове розслідування.

До цього часу будь-яких заходів, щодо повної реабілітації скаржника, по його арештах з утриманням у Черкаському СІЗО, начальник Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 не вживає, а саме відмовляється виконувати ухвалу Черкаського обласного суду від 16 червня 1998 р., якою повернута на додаткове розслідування кримінальна справа, щодо обвинувачення ОСОБА_3 .

Вважає, що ОСОБА_4 замовчує незаконний арешт, за яким він з 08 серпня 1994 р. по 14 листопада 1995 р. перебував під вартою у Черкаському СІЗО, та був звільнений з-під варти слідчим, на вимогу начальника Черкаської обласної прокуратури Арапіна. Також, ОСОБА_4 замовчує повторний незаконний арешт, який він відбував у Черкаському СІЗО з 16 вересня 1996p. по 24 жовтня 1996р. та був звільнений з-під варти суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 ..

ОСОБА_3 вказує, що станом на 25 листопада 2014 р., тобто 21 рік начальники Черкаського УМВС та начальники СУ Черкаського УМВС України в Черкаській області, їх заступники у тому числі начальник СУ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_11 та діючий начальник СУ Кожухівський, начальник Черкаського УМВС Пустовар документально гарантували надання процесуального документу про результати додаткового розслідування.

Так, у листі від 05.05.2011 р. ОСОБА_11 гарантував надання інформації про стан досудового слідства через СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області та у листі від 27.09.2010 р. гарантував виконання вказівок ГСУ МВС України, а саме, що по даній кримінальній справі буде прийнято остаточне рішення. Крім того, у листі від 20.06.2008р. перший заступник СУ Черкаського УМВС Кожухівський надавав аналогічні обіцянки. А начальник УМВС України у Черкаській області Каплій у листі від 04.07.2005 р., гарантував недопущення порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при про веденні досудового слідства, при розгляді питання про видачу довідки, яка необхідна для оформлення пенсії та про розмір нанесеної матеріальної шкоди незаконним арештом, згідно cт. 53-1 КПК України.

20 серпня 2014 р. слідчий Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 гарантував провести з скаржником, слідчі дії по даній справі, але обіцянку не виконав. Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого оскаржується у судовому порядку, тому ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність слідчого до Соснівського районного суду м.Черкаси. ОСОБА_3 у даній скарзі просив у слідчого судді постановити ухвалу у порядку п.2,п.3 ч.2 ст.306 КПК України, якою зобов`язати начальника СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_4 припинити бездіяльність, яка виражається у відмові, провести досудове слідства по кримінальній справі № 1170. Тому що, за весь час перебування на посаді ОСОБА_4 та станом на 01 жовтня 2014 р. не проводяться ніякі процесуальні дії по даній кримінальній справі, стосовно незаконного обвинувачення ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 101 та ч.3 ст.206 КК України (ред. I960 р.) . Також, зобов`язати начальника Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 виконати вимоги, передбачені п.3 ч.2 ст.39 КПК України та надати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора. Так, шляхом бездії не вирішує питання, передбачене ч.2 ст.219 КПК України, а саме, не встановив строк досудового слідства, як це передбачено ст. 114 КПК України, тому зобов`язати ОСОБА_4 продовжити досудове розслідування по кримінальній справі №1170 та вирішити питання продовження додаткового розслідування. Встановити строк додаткового розслідування ухвалою слідчого судді, як це передбачено ст.114 КПК України та прийняти остаточне законне рішення, передбачене ч. 1 ст.283 КПК України, відповідно до якої, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший час або на його припинення шляхом закриття провадження. Також, вирішити питання про скасування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, який обраний слідчим з 14 листопада 1995 р. та залишений ухвалою Черкаського обласного суду від 16 червня 1998 p. та діє майже 19 років, відповідно до ч.1 ст.200 та ст.184 КПК України. Крім того, видати ОСОБА_3 постанову, передбачену ст.284 КПК України про результати закінчення додаткового розслідування, при цьому у вказаній постанові зазначити час перебування ОСОБА_3 під арештами у Черкаському СІЗО, як це передбачено ст. 53-1 КПК України (ред..1960 р.), визначити розмір матеріальної та моральної шкоди, як це вимагається ст. 12 у відповідності до п. 1-5 ст.3 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду» від 01 грудня 1994 p.

Також, у порядку п.3 ч.2 ст.304 КПК України поновити строк на оскарження, який пропущений з поважних причин, а саме тому, що ОСОБА_4 приховував свою бездіяльність, яка викрита лише в жовтня 2014 p., при відвідинах до СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області. Що документально підтверджено записом про відвідини Черкаського РВ УМВС України у журналі чергового РВ УМВС та у книзі скарг відвідувачів.

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 , зловживаючи службовим становищем 06 жовтня 2014 р. виніс ухвалу, якою незаконно повернув скаржнику ОСОБА_3 , його скаргу з посиланням на пропущений строк на оскарження, передбаченого ст.304 КПК України, хоч ОСОБА_3 у скарзі просив суд поновити строк на оскарження у випадку, якщо такий строк дійсно пропущений.

Апеляційний суд Черкаської області 25 листопада 2014 р.,скасував постанову слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 від 06 жовтня 2014 р. Матеріали по скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_4 повернуті у Соснівський районний суд м. Черкаси для розгляду по суті у новому складі суду. Крім цього, Апеляційний суд Черкаської області зобов`язав ОСОБА_4 видати ОСОБА_3 постанову слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_5 від 6 вересня 2011 р. про закриття кримінальної справи №1170, тому, що вказана постанова станом на 25 листопада 2014 р. не була вручена скаржнику, як це вимагається ст.236-5 КПК України (ред. 1961 р.) для забезпечення права ОСОБА_3 на її оскарження.

Тому, отримавши зазначену постанову слідчого ОСОБА_5 від 06 вересня 2011 p., який незаконно закрив кримінальну справу, керуючись ст. 236-5 КПК України (ред. 1961 р.), ОСОБА_3 просить слідчого суддю Соснівського районного суду м. Черкаси у порядку, передбаченому ст.236-5, ст.236-6 КПК України (ред. 1961 р.) та у відповідності до ст.12 перехідних положень КПК України ред.2013 р. скасувати вказану постанову.

Скаржник вважає, що підставами для скасування оскаржуваної постанови є, те що слідчий ОСОБА_5 передчасно закрив кримінальну справу, щодо незаконного його обвинувачення, тому, що слідчий не провів з ним жодної процесуальної дії на предмет виконання ухвали Черкаського обласного суду від 16 червня 1998 р., якою було повернуто кримінальну справу № 1170 на додаткове розслідування. Крім цього у даній постанові слідчого зазначено особу, якої не існує, а саме ОСОБА_6 , якому начебто він 08 серпня 1994 p., близько 15.30 год. знаходячись у магазині "НІК, що розташований у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 умисно наніс ударом ножа тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки та шлунку. Натомість так званий ОСОБА_6 у матеріалах кримінальної справи №1170 зазначений, як ОСОБА_13 та у інших різних варіантах анкетних даних, по яких необхідно визначитися для встановлення достовірних анкетних даних.

Просить поновити строк на оскарження постанови слідчого Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_14 від 06 вересня 2011 р., якою слідчий незаконно закрив кримінальну справу №1170, тому що строк пропущений через зловживання службовим становищем слідчого ОСОБА_5 , який приховав постанову від ОСОБА_3 .. Дана постанова була вручена ОСОБА_3 лише 25 листопада 2014 року під розписку. Також просив на розгляд скарги обов`язково витребувати кримінальну справу №1170 та зобов`язати начальника СВ Черкаського РВ УМВС України у Черкаській області ОСОБА_4 пронумерувати та зробити її опис, як це передбачено нормами законодавства. Крім цього, просив викликати його та слідчого ОСОБА_14 в суд, для надання пояснень по суті оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив поновити строк для звернення до суду та скасувати постанову про закриття кримінальної справи від 06.09.2011 року.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив. Що після направлення справи на додаткове розслідування по справі проводились слідчі дії та виконувались вказівки відповідно до ухвали Черкаського обласного суду. На даний час у зв`язку з великим проміжком часу від дня коли відбулася дана подія , а саме з 08.08.1998 року можливість у зборі нових доказів втрачена.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку сторін, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.101 та ч.3 ст.206 КК України. Так, відповідно до ухвали Черкаського обласного суду від 16 червня 1998 р., дана кримінальна справа була направлена на додаткове розслідування, але на протязі всього часу починаючи з 1998 року по сьогоднішній день справа знаходиться на розгляді в досудових органах , як в прокуратурі так і в слідчому відділі Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області, за цей великий проміжок часу жодних слідчих дій проведено не було. Декілька разів дана справа закривалася слідчими, за недоведеністю скоєння ОСОБА_3 злочину, але всі дії слідчих органів виконувалися формально. В слідчих перебувала в провадженні справа і вони починали розслідування, але згодом закривали справу при цьому ніхто не проводив необхідних слідчих дій , а саме не допитували свідків, не проводили відтворення обстановки та обставин події, які мали місце при інкримінуванні ОСОБА_3 злочину. Справу слідчі брали до свого провадження не скасовуючи попередні постанови про закриття кримінальної справи, не виконували вказівки відповідно до ухвали Черкаського обласного суду від 16.06.1998 року.

Як видно з матеріалів справи постанову про закриття кримінальної справи ОСОБА_3 отримав лише 25 листопада 2014 року під розписку, справа перебувала довгий час на вивченні та розслідуванні в слідчих відділах та в судах. Тому твердження скаржника про те, що він не міг знати про її існування є справедливими. Строк пропущений з поважних причин, тому він має бути поновлений.

В процесі досудового слідства зобов`язати слідчого вчинити всі дії, які вказані в ухвалі Черкаського обласного суду від 16.06.1998 року, а саме детально допитати ОСОБА_3 , провести з ним відтворення обстановки і обставин подій зі складанням схем, при необхідності провести відеозйомку, аналогічні слідчі дії провести з потерпілими та свідками, виконати інші вказівки Черкаського обласного суду. Після проведення вказаних слідчих дій необхідно, шляхом об`єктивної оцінки додаткових та раніше зібраних доказів встановити фактичні обставини події та дати правильну юридичну оцінку діям її учасників.

Вивчивши скаргу та керуючись ст.ст. 306-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінальної справи №1170 від 06.09.2011 року слідчим Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_5 - задовольнити. Скасувати постанову про закриття кримінальної справи №1170 від 06.09.2011 року винесену слідчим Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_5 та поновити строк на оскарження постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1