Апеляційний суд Житомирської області
Категорія : ст. 286 ч.2 КК України Доповідач Слісарчук Я. А.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2013 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Слісарчука Я.А.

суддів: Романова О.В., Широкопояса Ю.В.

за участю : прокурора Селюченко І.І.

представника потерпілих ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2013 року,

яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 годи Овруцького району, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж одного року шести місяців.

Згідно ст. 76 КК України судом на ОСОБА_5 покладено обовязки:

- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;- періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишено попередній, підписку про невиїзд.

Речові докази повернуто власникам.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати за проведення по справі експертиз в сумі 3351,60 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Овруцької ЦРЛ витрати на лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в сумі 470,62 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського витрати на лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в сумі 8 013,28 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 11 732 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 12 115,49 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.

Як визнав суд, 08 липня 2012 року, близько 22 год. 05 хв., на автодорозі сполученням ?Вязівка-Липлянщина-Невгоди??, поблизу с. Невгоди Овруцького району, ОСОБА_5, керуючи технічно-справним автомобілем марки ЗАЗ DAEWOO SENS, реєстраційний номерний знак AM 0682 AT, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить його батьку ОСОБА_6, та рухаючись в напрямку с. Невгоди Овруцького району, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України: 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі; 10.1 (перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 11.2 (нерейкові транспортні засоби повинні рухатись як найближче до правого краю проїзної частини); 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу), допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з мотоциклом марки ИЖ Планета? 3, без реєстраційного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку, та на якому знаходився пасажир ОСОБА_2

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого перелому обох кісток гомілки в середній третині зі зміщенням відломків, які відносяться до категорії середньої тяжкості по критерію тривалого розладу здоровя та при відсутності ознак небезпеки для життя, а водій мотоцикла ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани середньої третини лівого стегна, рани середньої третини лівої гомілки, відкритого перелому середньої третини лівого стегна з дефектом кістки, відкритого уламкового перелому верхньої та середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1; 11.2 та 11.3 ПДР України знаходиться в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наставши ми наслідками, тобто отриманням ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_3- тяжких тілесних ушкоджень.

На вирок суду подані апеляції

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції в апеляції з доповненнями вирок суду просить скасувати, та постановити новий вирок за яким призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 286 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказує на те, що призначене ОСОБА_5 покарання є надмірно мяким і таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Крім того, просить виключити з вироку помякшуючі обставини покарання: часткове визнання вини та часткове відшкодування засудженим заподіяної шкоди, та доповнити вирок кваліфікуючою ознакою ст. 286 КК України заподіяння потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вирок суду просять скасувати за мякістю призначеного ОСОБА_8 покарання та призначити засудженому покарання у вигляді позбавленням волі.Крім цього просять, збільшити суму стягнення із засудженого на свою користь коштів, витрачених ними на лікування, зокрема ОСОБА_2 просить стягнути на свою користь 3 906,38 грн., а ОСОБА_3 1495, 68 грн.Також, потерпілі просять збільшити розмір стягнення із ОСОБА_8 на свою користь моральної шкоди до 50 000 грн.

Засуджений ОСОБА_8 вирок в частині цивільного позову просить скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.Зазначає, що суд не правильно вирішив питання, пов?язані з цивільним позовом про стягнення як матеріальної так і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з доповненнями, не заперечував, щоб були задоволені апеляції потерпілих та була залишена без задоволення апеляція засудженого, представника потерпілих ОСОБА_1 і потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляцію потерпілих, не заперечували проти задоволення апеляції прокурора і просили залишення без задоволення апеляцію засудженого, засудженого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_4 про задоволення апеляції засудженого і залишення без задоволення апеляцій прокурора і потерпілих, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції прокурора та потерпілих підлягають частковому задоволенню, а апеляція засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а його дії за ст. 286 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.

З вироку видно, що призначаючи покарання ОСОБА_5 суд врахував, що він вчинив злочин вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, частково відшкодував заподіяну злочином шкоду, проживає на радіоактивно забрудненій території, і призначив йому покарання у вигляді позбавленням волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляціях прокурора та потерпілих, призначаючи ОСОБА_5 покарання суд не дотримався положень ст. 65 КК України, при цьому не врахував, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, думку потерпілих, які просили суд призначити йому суворе покарання, не відшкодував потерпілому ОСОБА_2 заподіяну злочином шкоду, наслідки, які настали від його протиправних дій -потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 стали інвалідами другої групи.

За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду в частині призначення покарання і постановляє свій вирок при цьому враховуючи, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, частково відшкодував потерпілому ОСОБА_3 заподіяну злочином шкоду та не відшкодував потерпілому ОСОБА_2 заподіяну злочином шкоду, наслідки, які настали від його протиправних дій-потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 стали інвалідами другої групи, думку потерпілих, які просили суд призначити йому суворе покарання.

Враховуючи, вищенаведені обставини, які пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу винного, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_8 більш м?який вид покарання не зазначений в санкції ст. 286 ч. КК України у виді обмеження волі.

Посилання засудженого про зменшення розміру моральної шкоди і неправильне і вирішення судом питання про стягнення матеріальної шкоди та доводи потерпілих про збільшення розміру матеріальної і моральної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги.

З матеріалів справи видно, що вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 моральної і матеріальної шкоди суд дотримався положень ст.ст. 64, 328 КПК України і ст.ст.23, 1166-1168 ЦК України і обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідно 11 732 грн. та 12 115,49 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Вказані суми коштів, це є витрати, які понесли потерпілі на своє лікування, вони підтверджуються накладними, товарними і фіксальними чеками.Суд також обгрунтовано задовольнив позовні вимоги Овруцького міжрайонного прокурора і стягнув з ОСОБА_5 на користь Овруцької ЦРЛ та Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського витрати, які понесли вказані установи на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суми витрат підтверджуються відповідними довідками.Доводи засудженого про те, що загальна сума стягнутої матеріальної шкоди не відповідає сумі реальних витрат і про те, що суд неправильно стягнув кошти з його підзахисного на користь лікувальних установ, є безпідставними і колегією суддів до уваги не приймається.

Що стосується доводів апеляції потерпілих про збільшення розміру матеріальної шкоди, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи свідчать, що суд приймав рішення про стягнення матеріальної шкоди, виходячи з представлених доказів на момент проведення судового слідства по справі, а зі змісту апеляції видно, що потерпілі просять стягнути витрати, які вони понесли після проголошення вироку по справі. Відповідно до положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року ?Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат?, якщо потерпілий на час розгляду справи продовжує стаціонарно лікуватися, витрачені на його лікування кошти стягуються з засудженого по день постановлення вироку. Витрати на подальше лікування потерпілого можуть бути стягнуті з засудженого в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суд обгрунтовано стягнув із засудженого на користь вказаних потерпілих по 40 000 грн. моральної шкоди.

Так, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, від його протиправних дій потерпілий ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження.Потерпілі зазнали значних моральних і фізичних страждань, вони тривалий час знаходилися на стаціонарному лікуванні, визнані інвалідами другої групи.Підстав, як для зменшення розміру моральної шкоди так і для її збільшення, колегія суддів не знаходить.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляції прокурора про виключення з вироку помякшуючих обставин покарання часткове визнання вини та часткове відшкодування засудженим заподіяної шкоди потерпілим.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 частково визнав свою вину у вчинені злочину, тому колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано, враховуючи положення ст. 66 КК України, яка не містить вичерпний перелік обставин, які пом?якшують покарання, визнав вказану обставину, як пом?якшуючу покарання.Крім цього, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 добровільно надав потерпілому ОСОБА_3 матеріальну допомогу в сумі 2000 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора, про те, що суд кваліфікуючи дії ОСОБА_5 не зазначив всіх кваліфікуючих ознак ст. 286 КК України, зокрема ?керування особою транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження??.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляції прокурора та потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання 3 роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Доповнити мотивувальну частину вироку словами ?керування особою транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження?.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

В решті вирок залишити без зміни.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку.

Судді : (підписи)

Згідно з оригіналом :

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_9