Справа № 154/1546/15 Провадження №11-кп/773/392/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 липня 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Хмельницький, громадянка України, українка, освіта середня-спеціальна, зареєстрована в АДРЕСА_1 , не заміжня, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не працює, раніше судима:

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 76 КК України за сукупності вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 1 (один) рік позбавлення волі та 850 гривень штрафу, який постановлено виконувати самостійно. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавленні волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 1 ( один ) рік позбавлення волі та штраф в сумі 850 гривень. Штраф постановлено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування з іспитовим строком на 1 (один) рік.

-засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком приєднано частину невідбутого покарання у виді позбавлення волі за попередніми вироками Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року та Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року, а також повністю приєднано невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2012 року та остаточно призначено покарання 1 (один) рік і шість місяців позбавлення волі та штраф в сумі 850 гривень.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід особисте зобов`язання.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною і засуджена за те, що 01 лютого 2015 року, о 10 год. 55 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Watsons» філії «ДЦ-ЛУЦЬК» ТОВ « ДЦ Україна», який розташований по вул. Князя Василька 2, що у м. Володимир-Волинський, Волинської області, з метою крадіжки чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала 5 шт. капсул гірське джерело ТМ «ARIEL RODS» вартістю 11,97 грн., а загальною вартістю 59,85 грн. та прокладки 40 шт. вартістю 82,75 грн., а всього таємно викрала майна на загальну суму 142,50 грн.

Крім того, вона ж, 12 березня 2015 року, знаходячись у приміщенні вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу, таємно викрала рідкі кристали для волосся вартістю 201,60 грн. та одну упаковку фарби для волосся вартістю 144,95 грн., а всього викрала майна на загальну суму 346 грн. 55 коп.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, посилається на незаконності вироку у частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Вказує на те, що призначаючи покарання суд першої інстанції не врахував, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває двоє неповнолітніх дітей, а злочин остання вчинила перебуваючи у відпустці по догляду за найменшою дитиною. Судом не досліджувався матеріальний стан та сімейний обвинуваченої та мотиви злочину. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити обвинуваченій ОСОБА_7 більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

При вирішенні питання про обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд першої інстанції за згодою учасників кримінального провадження справу розглянув за положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд першої інстанції впевнився, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст положень даної статті, а також роз`яснив їм наслідки розгляду справи за правилами вказаної статті. Тому кваліфікація дій обвинуваченої та доведеність її вини за ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційним судом не перевіряються. Вказані обставини також не оспорюються у поданій апеляційній скарзі захисником обвинуваченої.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повній мірі.

Зокрема урахував, як характер так і тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння обвинуваченої у розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди та відсутності обтяжуючих покарання обставин.

При цьому, суд першої інстанції щодо особи обвинуваченої також врахував, що вона неодноразово засуджувалась за вчинення аналогічних злочинів, її посередню характеристику та наявність на її утриманні малолітніх дітей.

З врахуванням усіх зазначених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, у суді апеляційної інстанції встановлено, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 перебуває одна неповнолітня дитина ОСОБА_9 , 1999 року народження, яка навчається у загальноосвітній школі, а також малолітня дитина ОСОБА_10 , 29 січня 2013 року, яких вона виховує сама (кримінальне провадження а.с.49 та судове провадження а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі жінкам, які мають дітей віком до 7 (семи) років крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжку та особливо тяжкі, а також за корупційні злочини суд може звільнити таких засуджених від відбування покарання з встановленням іспитового строку до досягнення дитиною семирічного віку.

Злочини, за якими засуджена ОСОБА_7 не відносяться до категорії тяжких і особливо тяжких чи корупційних злочинів.

Оскільки ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, апеляційний суд вважає, що її слід звільнити від відбування покарання за вказаним вироком на підставі ст. 79 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Володимир-Волинського міського суду від 21 липня 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 1 (одного) року і шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком до досягнення дитиною семирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цей же вирок, в частині призначеного покарання у виді штрафу, виконувати самостійно.

На підставі ст. 76 КПК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки:

- не виїжджати без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції з постійного місця проживання;

- повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ всіма учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4