11-кп/775/361/2015(м)
241/1136/15-к

241/1136/15-к
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретаря ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, раніше судимий:
1) 21.02.2003 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч.3, 304 КК України, ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі;
2) 27.10.2003 року Приморським райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.185 ч.3, 70 ч.1,4 КК України до 5 років позбавлення волі;
3) 28.05.2008р. Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 4-х років позбавлення волі;
4) 09.02.2011 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч.3, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнився 23.02.15 р. постановою Кіровського райсуду м. Донецька умовно достроково на 9 місяців 16 днів, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, приєднана не відбута частина покарання за вироком Першотравневого райсуду від 09.02.2011 р. у виді 9 місяців 16 днів, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 9 місяців 16 днів позбавлення волі,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Млачевка Поліського району Київської області, українець, громадянин України, раніше судимий:
1) 10.07.1996 року Іванковським районним судом Київської області за ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.46 КК України на 1 рік;
2) 12.11.1997 р. Поліським райсудом Київської області за ст.140 ч.2 КК України до 6 місяців позбавлення волі;
3) 03.02.1999р. Іванковским районним судом Київської області за ст. 81 ч.3, 208,42 КК України до 3-х років позбавлення волі;
4) 05.03.2003 р. Іванковским районним судом Київської області за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі;
5) 06.12.2010р. Іллічівським райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту.
6) 09.02.2011 р. Іллічівським райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
7) 03.10.2014р. Приморським райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.309 ч.1 КК України до 1 місяця арешту, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Стягнуто з засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у солідарному порядку 613,80 грн. витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи на користь держави, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 21 липня 2015 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними за ст. 185 ч.3 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
Наприкінці березня 2015 року ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою викрадення чужого майна прийшли на територію дачної ділянки АДРЕСА_2 , де за допомогою цеглини, розбили вікно, розташоване на другому поверсі будинку та пошкодивши решітку, через вікно проникли до будинку, звідки діючи повторно, умисно, таємно, викрали майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме бензопилу «Урал», бензопилу «SТАRТЕХ», болгарку «SТЕRN», дриль «В0SН» , магнітофон «SНАRР», телевізор «Т0SНІВА», куртку чоловічу, після чого ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , з викраденим майном з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 , майнову шкоду на загальну суму 3400 гривень.
ОСОБА_9 , на початку квітня 2015 року за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою викрадення чужого майна, прийшли на територію дачної ділянки АДРЕСА_3 , де за допомогою металевої труби, яку знайшли на місці події, вибили шлакоблок зі стіни, пошкодивши при цьому стіну, відкрили вхідні двері домоволодіння, таким чином проникли до будинку, звідки діючи повторно, умисно, таємно, викрали майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: обігрівач «UFО», кувалду, сокиру, після чого ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , з викраденим майном з місця події зникли, привласнивши його та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 , майнову шкоду на загальну суму 1 000 гривень.
ОСОБА_9 , 08.04.2015 року, прийшов на територію дачної ділянки АДРЕСА_4 , де за допомогою цеглини, яку знайшов на території вищевказаної ділянки, розбив вікно, розташоване на другому поверсі будинку та пошкодивши решітку, через вікно проник до будинку, звідки діючи повторно, умисно, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: човен «SРОRТЕХ» з веслами, вартістю 2000 гривень, після чого з викраденим майном з місця події зник, привласнивши його та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 2000 гривень.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. ОСОБА_10 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що обвинувачені раніше вже були засудженні за умисні злочини, внаслідок чого обставиною, що обтяжує їх покарання є «рецидив злочинів». Прокурор вважає, що призначення обвинуваченим покарання в мінімальних межах санкції ст.185 ч.3 КК України є безпідставними, оскільки засуджені неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не стали, знов повторно вчинили крадіжки, суспільно корисною працею не займалися, хоча є працездатними, за місцем проживання характеризуються негативно.
Крім іншого, прокурор просить виключити з вступної частини вироку вказівку на судимість ОСОБА_10 за вироком Іванківського райсуду Київської області від 10.07.1996 р., яка є погашеною. Зазначити в мотивувальній частині вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченим «рецидив злочинів». В мотивувальній та резолютивній частинах вироку вказати про стягнення витрат за проведення дактилоскопічної експертизи з ОСОБА_9 306,9 грн. та ОСОБА_10 306,9 грн. на користь держави у рівних частках згідно вимог ст. 368 КПК України. Зауважує на тому, що призначаючи покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд помилково вказав на часткове приєднання не відбутої части за попереднім вироком, проте фактично застосував принцип повного приєднання покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, просив скасувати оскаржуваний вирок суду та постановити по справі новий вирок, обвинувачених та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили відмовити у задоволенні апеляції, вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з постановленням по справі нового вироку з наступних підстав.
За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення. Висновки суду про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених за ст. 185 ч.3 КК України в апеляційному порядку учасниками процесу не оскаржуються.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання, слід враховувати у якості обставини, що пом`якшує покарання обох обвинувачених щиросердне каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, проте погоджується з доводами прокурора в частині того, що покарання призначене обвинуваченим у мінімальних межах санкції ст. 185 ч.3 КК України не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількості злочинних епізодів, даним про особи обвинувачених та є незаконним внаслідок м`якості.
Вирішуючи питання про апеляційні вимоги прокурора стосовно призначення обвинуваченим більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони являються обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції безпідставно призначив обом обвинуваченим покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією статті 185 ч.3 КК України. ,не врахував повною мірою тяжкість вчинених ними злочинів, які відносяться до умисних тяжких злочинів, те, що обвинувачені раніше неодноразово засуджувалися, за вчинення аналогічних корисних умисних злочинів, вчиняли кримінальні правопорушення щодо осіб похилого віку, обоє мають не зняту і не погашену судимість, тобто рецидив злочину, що є обставинами, обтяжуючими їх покарання. В сукупності з наведеним, з матеріалів справи в частині даних, що характеризують особи вбачається, що як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 не мають постійного місця роботи, ОСОБА_10 негативно характеризується за місцем проживання.
Враховуючи наведені доводи, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченим не відповідає вимогам ст. 65 КК України, та вважає необхідним призначити ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, яке буде необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та постановляє свій вирок у разі необхідності призначення більш суворого покарання.
За змістом ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 був засуджений востаннє 03.10.2014 р. Приморським райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.309 ч.1 КК України до 1 місяця арешту, а ОСОБА_9 , будучі засудженим 09.02.2011 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч.3, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнившися 23.02.15 р. за постановою Кіровського райсуду м. Донецька умовно-достроково на 9 місяців 16 днів, протягом не відбутої частини покарання, вчинив нові умисні злочини.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, що обидва обвинувачених мають не зняті і не погашені судимості, обом обвинуваченим слід враховувати у якості обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину.
Також колегія суддів погоджується з прокурором в частині необхідності виключити з вступної частини вироку посилання на судимість ОСОБА_10 вироком Іванківського райсуду Київської області від 10.07.96 року, яким обвинуваченого було засуджено за ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.46 КК України на 1 рік, яка згідно вимог ст. 90 КК України є погашеною.
Колегія суддів вважає обґрунтованими і апеляційні вимоги прокурора про стягнення з обох обвинувачених судових витрат по справі на проведення судової дактилоскопічної експертизи по 306,9 грн з кожного, оскільки такий порядок передбачений ст. 368 КПК України
Керуючись вимогами стст. 405, 407,420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляцію прокурора - задовольнити.
Вирок Першотравневого райсуду Донецької області від 21.07.15 року постановлений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 за ст. 185 ч.3 КК України призначити покарання в виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого райсуду Донецької області від 09.02.11 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання в виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 23.05.15 року.

ОСОБА_10 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України в виді 4 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня затримання.

Вирок Першотравневого райсуду Донецької області від 21.07.15 року постановлений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - змінити.

З вступної частини вироку виключити посилання на судимість ОСОБА_10 вироком Іванківського райсуду Київської області від 10.07.96 року.

В мотивувальну частину вироку включити посилання на рецидив злочину, як на обставину, обтяжуючу покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В мотивувальній частині вироку вказати, а в резолютивній стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у рівних частках по 306,9 грн з кожного судові витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи на користь держави.

В іншій частині вирок Першотравневого райсуду Донецької області від 21.07.15 року постановлений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 (трьох) місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ, а особою що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії вироку.

Судді: