УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , осіб, що подала скаргу ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , який одночасно являєтсья представником потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на дії та бездіяльність прокуратури Дніпровського району м. Києва у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, зобов`язанні надання матеріалів кримінального провадження на ознайомлення, скасуванні процесуального рішення, та окремими вимогами скаржників про зобов"язання прокуратури Дніпровського району м. Києва направити потерпілим письмові постанови про визнання їх потерпілими та загалом усі постанови прийняті в провадженні, винести постанову про вчинення певних дій та припинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 звернулися зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, на дії та бездіяльність прокуратури Дніпровського району м. Києва у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, зобов`язанні надання матеріалів кримінального провадження на ознайомлення, скасуванні процесуального рішення, та в подальшому у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 збільшили вимоги в яких просили слідчого суддю зобов"язати прокуратуру Дніпровського району м. Києва направити потерпілим письмові постанови про визнання їх потерпілими та загалом усі постанови прийняті в провадженні, винести постанову про вчинення певних дій та припинити певні дії.

Свої вимоги заявники мотивують тим, що слідство у вказаному провадженні здійснюється не на належному професійному рівні, а слідчим ігноруються усі можливі вимоги КПК України, зокрема їм, як потерпілим у провадженні, не було надано постанов, у яких зафіксовані процесуальні дії слідства, тих, що стосуються їх процесуальних прав, свобод і інтересів, не забезпечено можливості ознайомитися зі справою, не розгляді заяв потерпілих, не виконанні ухвал слідчих суддів від 29.12.2014 року, 17.02.2015 року, 07.05.2015 року, тобто слідством у провадженні взагалі не вчиняються будь-які дії спрямовані на встановлення істини у справі.

У судовому засіданні особи, що подали скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який одночасно являється представником потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтримали її, просили задовольнити зі вказаних в останній підстав, однак зазначили, що від заявлених вимог про скасування рішення слідчого від 08.04.2015 року, оскільки останнє, на цей час, скасоване прокурором та ОСОБА_5 підтвердив, що 03.06.2015 року ознайомилися з даним провадженням у суді в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки викладені у ній відомості не ґрунтуються на положеннях КПК України, а процесуальні доводи особи, що подала скаргу не містять жодного належного та допустимого доказу на своє підтвердження.

У судове засідання слідчий Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, який згідно ст. 40, 214 КПК України, був визначений керівником органу досудового розслідування для розслідування цього кримінального провадження, не з`явився, про поважні причини неявки, визначені ст. 138 КПК України, не повідомив, та враховуючи, що участь у судовому засіданні приймає представник/захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи положення ст.ст. 22, 26, ч. 3 ст. 306 КПК України, вважає за можливе провести розгляд скарги у їх відсутність.

Тож, слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2014 року за № 0000073 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 399 КК України, та судового провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставин, слідчий суддя вважає скаргу прийнятною для розгляду по суті з метою захисту прав людини та гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, як убачається з матеріалів провадження у СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2014 року за № 0000073 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 399 КК України.

У поданій скарзі порушується питання про те, що слідчим ігноруються усі можливі вимоги КПК України, зокрема їм, як потерпілим у провадженні, не було надано постанов, у яких зафіксовані процесуальні дії слідства, тих, що стосуються їх процесуальних прав, свобод і інтересів, не забезпечено можливості ознайомитися зі справою, не розгляді заяв потерпілих, не виконанні ухвал слідчих суддів від 29.12.2014 року, 17.02.2015 року, 07.05.2015 року, тобто слідством у провадженні взагалі не вчиняються будь-які дії спрямовані на встановлення істини у справі, у зв`язку з чим заявники просять слідчого суддю зобов`язати прокуратуру надати матеріали кримінального провадження на ознайомлення, скасувати процесуальне рішення, направити потерпілим письмові постанови про визнання їх потерпілими та загалом усі постанови прийняті в провадженні, винести постанову про вчинення певних дій та припинити певні дії.

При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тож, аналізуючи вимоги заявників у частині скасування рішення слідчого від 08.04.2015 року про закриття провадження, слідчий суддя, вважає за необхідне, враховуючи те, що 26.05.2015 року прокурором ОСОБА_8 було скасоване дане рішення слідчого, провадження у скарзі на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 305 КПК України, який передбачає, що прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктом 3 частини першої статті 303 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. в цій частині провадження закрити.

Також, слідчий суддя враховує, що 03.06.2015 року ОСОБА_5 , який відповідно до угод про надання правової допомоги від 10.09.2012 року, являється захисником/представником ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ознайомився з матеріалами кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2014 року за № 0000073 у повному обсязі, про що міститься розписка в матеріалах справи, тож слідчий суддя вважає за необхідне, виходячи з переліку судових рішень передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, у задоволенні скарги в даній частині відмовити, у зв"язку з відсутністю предмета оскарження та повним ознайомленням з кримінальним провадженням.

Щодо решти заявлених заявниками вимог у скарзі та доповненнях до неї, то слід зазначити наступне.

Частиною першою статті триста третьої КПК України визначений імперативний порядок та перелік дій і бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді місцевого суду за місцем знаходження органу досудового розслідування.

Однак, до вказаного переліку можливість оскарження ненаправлення потерпілим письмових постанов про визнання їх потерпілими та загалом усіх постанов прийнятих у провадженні, зобов`язання припинити певні дії не віднесена, у зв`язку чим у задоволенні даної скарги з цих питань, на етапі досудового розслідування, слід відмовити, оскільки такого типу скарги можуть бути предметом розгляду тільки під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

В частині зобов`язання припинити вчиняти дії, які полягають у невиконанні ухвал слідчих суддів у даному провадженні, то дане питання, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 303 КПК України, непідлягає розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування, оскільки у разі дійсного не виконання судових рішень, заявники наділені правом повідомлення про злочин службових осіб за ст. 382 КК України у порядку ст. 214 КПК України.

Аналізуючи вимоги заявників про зобов`язання суб`єкта оскарження винести постанову відповідно до заяв потерпілих від 28.03.2015 року та 01.04.2015 року, та виконати певні дії, як то встановити місцезнаходження викрадених адвокатських справ, встановити перелік майна, яке зберігається у ЖЕО № 418, повідомити письмово потерпілим на яких підставах та хто відповідальний за зберігання їх майна, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому системний аналіз КПК України та безпосередньо його ст.ст.38, 303 свідчить, що слідчі дії у конкретному кримінальному провадженні вчиняються органом досудового розслідування, тобто органом який здійснює дізнання і досудове слідство.

Згідно витягу з ЄРДР органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні є Дніпровське РУГУ МВС України в м. Києві.

Прокурор же у даному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Однак, слідчий суддя не має права, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги постановлювати процесуальне рішення про зобов`язання суб`єкта оскарження винести конкретну постанову, оскільки останній наділеним лише правом зобов`язання вчинення дії регламентованої КПК України, тобто особами, що подали скаргу, у даному випадку, сформовано свої вимоги у супереч діючого КПК України та визначено не належний суб`єкт оскарження.

Крім того, доцільність у зобов`язанні вчинення таких дій відсутня, враховуючи, що згідно вказівок старшого прокурора ОСОБА_9 від 18.03.2015 року орган досудового розслідування з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи ним зобов`язаний вчинити такі дії, як встановити місце знаходження адвокатських справ, перелік майна, яке зберігається в ЖЕО №418, встановити та долучити відомості про перелік та місця зберігання майна, а останні (вказівки прокурора) в свою чергу, згідно ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати в імперативному порядку, саме невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Аналізуючи зміст скарги в частині зобовязання прокуратури Дніпровського району м. Києва вжити дії для об`єктивного та повноцінного розслідування, зокрема виконання ст. 2 КПК України, про що йшлося у судових рішеннях, слідчий суддя виходить з того, що згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, він позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Щодо зобов`язання вчинити певні слідчі дії прокуратуру Дніпровського району м. Києва, то дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки розслідуванням цього провадження вона не займається, а згідно витягу з ЄРДР, органом досудового розслідування є Дніпровське РУГУ МВС України в м. Києві.

Будь-яких інших питань у скарзі, які б вимагали судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, заявники не порушують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Провадження за скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на дії прокуратури Дніпровського району м. Києва у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, зобов`язанні надання матеріалів кримінального провадження на ознайомлення, скасуванні процесуального рішення, та окремими вимогами скаржників про зобов"язання прокуратури Дніпровського району м. Києва направити потерпілим письмові постанови про визнання їх потерпілими та загалом усі постанови прийняті в провадженні, винести постанову про вчинення певних дій та припинити певні дії, в частині скасування процесуального рішення, - закрити.

У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконанню на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 15 год. 40 хв. 05.06.2015 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1