Справа № 206/2266/15-к
1-кс/206/215/15
У Х В А Л А
06 травня 2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0000540 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська,українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, суд
В С Т А Н О В И В:

6 травня 2015р. о 14год. старший слідчий СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Вимоги у клопотанні слідчим обґрунтовані тим, що 15.05.2005р. приблизно в о 22год.30хв, ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в посадковій лісосмузі, розташованій по вул. 20 років Перемоги у м. Дніпропетровську, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, побачивши, що по дорозі проходить раніше не знайома йому громадянка ОСОБА_7 і реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, раптово напав на неї і з метою придушення її волі до опору, наявної при ньому порожньою скляною пляшкою наніс їй один удар в область лівого ока. Після чого насильно змусив її переміститися вглиб даної посадкової лісосмуги, де завдав їй один удар зазначеною скляною пивною пляшкою в область потилиці, від чого потерпіла ОСОБА_7 впала на землю, а ОСОБА_6 сівши зверху на її ноги, завдав їй ще не менше 10 ударів рукою стиснутою в кулак в різні частини тіла і застосовуючи словесні погрози застосування насильства небезпечного для життя потерпілої ОСОБА_7 , тим самим придушивши її волю до опору, став руками душити її за шию.

У результаті умисних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забиття голови, струс головного мозку, гематом на повіках обох очей, субкон`юктевальних крововиливів, синців та тулубу, правому стегні, на шиї, на лівій вушній мушлі, набряків м`яких тканин у потиличній області, які згідно висновку судово-медичної експертизи №3284 від 18.07.2005р. за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я.

Після того як воля потерпілої до опору була пригнічена, ОСОБА_6 , діючи відкрито, з корисливих мотивів, шляхом розбійного нападу, заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «Nokia 6610 I», вартістю 1340грн; сім-картою оператора мобільного зв`язку «Джинс» № НОМЕР_1 , вартістю 10грн; сережками зі срібла 925 проби вагою 3 грами, вартістю - 111 грн.

З викраденим майном, ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисними злочинними діями ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено майновий збиток на загальну суму 1461грн.

Слідчий вказав, що правова кваліфікація кримінального правопорушення напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України .

Вина ОСОБА_6 , як зазначив слідчий, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 16.05.2005р;показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_6 ; протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_11 та висновком судово-медичної експертизи №3284 від 18.07.2005р.

Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2005 р. оголошено розшук ОСОБА_6 та останньому заочно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, а також знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень, оскільки ОСОБА_6 переховувався від органів слідства та суду за вчинений ним злочин та перебував у розшуку з 30.09.2005 року, не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку, що може свідчити про подальше зайняття злочинною діяльністю.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність: запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду; запобігти скоєнню підозрюваного інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 даний злочин скоїв з корисливих мотивів, тривалий час переховувався, тому знаходячись на свободі може продовжити вчинення аналогічних злочинів; запобігти спробам ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний порушив підписку про невиїзд та переховувався від органів міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_6 просив не застосовувати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки він не переховувався від органів міліції, а вирішив заробити кошти, а також обіцяв виконувати вимоги закону.

Вислухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, враховуючи думку прокурора, який прохав задовольнити клопотання із-за неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим було встановлено, що 15.05.2005р. приблизно в о 22год. 30хв, ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в посадковій лісосмузі, розташованій по вул. 20 років Перемоги у м. Дніпропетровську, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, побачивши, що по дорозі проходить раніше не знайома йому громадянка ОСОБА_7 і реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, раптово напав на неї і з метою придушення її волі до опору, наявної при ньому порожньою скляною пляшкою наніс їй один удар в область лівого ока. Після чого насильно змусив її переміститися вглиб даної посадкової лісосмуги, де завдав їй один удар зазначеною скляною пивною пляшкою в область потилиці, від чого потерпіла ОСОБА_7 впала на землю, а ОСОБА_6 сівши зверху на її ноги, завдав їй ще не менше 10 ударів рукою стиснутою в кулак в різні частини тіла і застосовуючи словесні погрози застосування насильства небезпечного для життя потерпілої ОСОБА_7 , тим самим придушивши її волю до опору, став руками душити її за шию.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальним правопорушень.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, тривалий час переховувався від органів досудового слідства та перебував у розшуку з 30.09.2005р, не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів: особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як ОСОБА_6 після скоєння злочину тривалий час переховувався від органів досудового слідства та перебував у розшуку.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та переховувався значний час, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч.ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з 6 травня 2015р. по 4 липня 2015р. Визначити, що грошова сума у розмірі 49тис.120грн. (сорок дев`ять тисяч 120грн.) є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) не відлучатися із м.Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з особами, що вживають алкогольні, наркотичні та психотропні речовини та займаються їх збутом;

5) не відвідувати місця, де збираються особи, що вживають або збувають заборонені в обігу речовини;

6) докласти зусиль до пошуку роботи.

Зазначені обов`язки діють два місяці з дня звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та прокурора прокуратури Самарського району ОСОБА_3 .

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської обл.

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1