АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження №11-кп/791/1020/14 р. Головуюча у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2014 року грудня місяця "03" дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 09.10.2014 року, -
встановила:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Північної виправної колонії № 90 УДПтС України в Херсонській області й голови міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой, Ар Крим, громадянина України, з середньою неповною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 15.01.1995 року Джанкойським міським судом АР Крим за ч. 2,3 ст.140, ст. 208, ст. 42, ст. 46-1 КК України (1960р.) до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 01.09.1997 року Джанкойським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (1960р.) до 3 років 01 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 04.09.1998 року на підставі Закону України «Про амністію» від 24.07.1998р.
засудженого 07.10.2005 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Початок строку 10.03.2005 року.
Кінець строку 10.03.2015 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово вже був засуджений за злочини і звільнявся від відбування покарання на підставі акту амністії, на даний час відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за весь період відбування покарання вісім разів до засудженого ОСОБА_7 застосовувалися стягнення та вісім разів до останнього застосовувалися заходи заохочення.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений на шлях виправлення не став та скоїв особливо тяжкий злочин, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став і не намагався стати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вказавши, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення не відповідає фактичним обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений посилається на те, що судом не враховано що він майже вже відбув весь строк покарання, працевлаштований, що свідчить про його виправлення, а тому просить переглянути рішення суду першої інстанції та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги у зв`язку з тим, що засуджений майже відбув строк покарання та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просив ухвалу суду скасувати й постановити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вислухавши аналогічне прохання в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений за умисний особливо тяжкий злочин відбув не менше трьох четвертих строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання суд мотивував своє рішення тим, що засуджений скоїв особливо тяжкий злочин, раніше вже був неодноразово засуджений, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.
З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися. За даними матеріалів справи, початок строку відбування покарання рахується з 10.03.2005 року, кінець строку 10.03.2015 року. Станом на 03.12.2014 року відбув 3/4 строку покарання. За час відбування покарання засуджений допускав порушення вимог режиму, які погашені, заохочувався адміністрацією установи за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку 8 разів, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально та проявляє ініціативу, працює над підвищенням професійної кваліфікації, на профілактичних обліках не перебуває, входить до числа засуджених, які мають позитивну спрямованість, а висновком заступника начальника установи із соціально-виховної роботи та психологічної служби він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Колегія суддів вважає, що сукупність всіх цих обставин дають підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 на час внесення подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і на цей час відбув уже три четвертих призначеного йому покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, своєю поведінкою та відношенням до праці за час відбування покарання засуджений довів своє виправлення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суперечить вимогам матеріального права у зв`язку з чим його не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому ухвала суду підлягає скасуванню у відповідності до ст. 411 КПК України.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
На підставі ст. 81 КК України і керуючись ст. ст. 404, 405, п.4 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 09 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою залишено без задоволення подання начальника Північної виправної колонії № 90 УДПтС України в Херсонській області й голови міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Північної виправної колонії № 90 УДПтС України в Херсонській області й голови міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 умовно - достроково звільнити від відбування невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.10.2005 року, на весь строк, що залишився три місяці сім днів.
Ухвала є остаточною, й оскарженню не підлягає.
Судді (три підписи)

З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_2