АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-153 Номер провадження 11-а-786/2010Головуючий у 1-й інстанції Савченко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК Ураїни - Т.З.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Куліша В.М.

суддів: Гонтар А.А., Захожай О.І.

при секретарі: ГнітькоА.М.

з участю: прокурора Адамець А.М. засуджених:ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 захисника: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінальної справи за апеляціями помічника прокурора Октябрського району м. Полтави з внесенними доповненнями , засудженого ОСОБА_3 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 15 червня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець м. Полтави, вул. Берегова 23, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, раніше судимий:

10 березня 1999 року Вінницьким обласним судом за ст. 94 КК

України на 12 років позбавлення волі. Звільнений умовно - достроково 7 березня 2007 року на не відбутий строк 1 рік 9 місяців 6 днів,-

засуджений за ч.2 ст. 187 КК України з застосуванням ч.1ст. 69 КК України , на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, раніше судимий:

12 листопада 1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 р.) на 1 ^рік позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України на 1 рік.

21 вересня 2000 року Київським районним судом м. Полтави за ч.ч. 2,3 ст. 140, ст. 102, ч. 1 ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 43 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за попереднім вироком. Звільнений умовно - достроково 2 липня 2003 року на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 21 день.

23 грудня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 309, ст. 69, ст.ст. 395, 70,72 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік 5 місяців позбавлення волі за попереднім вироком і остаточно визначено 2 роки 5 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 6 квітня 2005 року вирок змінено і остаточно визначено 2 роки позбавлення волі. Звільнений 4 квітня 2006 року по відбуттю строку покарання.

15 лютого 2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.ч. 1,3 ст. 358, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.1 ст.70 КК України до штрафу в сумі 1 700 грн.

2 серпня 2007 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 190, ч.І ст. 358, ст. 70 КК України на 3 роки обмеження волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.І ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

17 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Полтави

за ч.2 ст. 185, ч.З ст. 15, ст. 69 КК України до. штрафу в сумі 510 грн. *

25 липня 2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

15 жовтня 2009 року Полтавським районним судом Полтавської

області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 310, ч.2 ст. 316, ст.ст. 70,71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі конфіскацією всього належного йому майна,-

засуджений: за ч.1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі.

-за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

-за ч.1ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2009 року більш суворим за цим вироком у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець і мешканець АДРЕСА_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий,-

засуджений за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 187 КК України з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покладені обовязки, передбачені п.п. 2,3,4 цієї статті.

Крім того, з засудженого ОСОБА_3 стягнуто на користь Повного товариства «Ломбард «УМВК і компанія» 6 660 грн. та солідарно з засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ЗАТ Страхова компанія «Кремінь» 52 343 грн. 41 коп. завданої злочинами матеріальної шкоди.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Згідно з вироком суду в середині серпня 2009 року ОСОБА_3, перебуваючи на ринку «Кооператор-2», що по вул. Новий Базар в м. Полтаві, у невстановленої досудовим слідством особи без передбаченого законом дозволу придбав сигнальний пістолет «Zогакі 914» серійний № 048145 калібру 9 мм., який згідно висновку експерта № 948 від 12 жовтня 2009 року являється переробленою вогнепальною зброєю придатною для проведення пострілів, а також два патрони до нього, які згідно цього ж висновку експерта

являються бойовими припасами, виготовленими промисловим способом з використанням гільз та капсулів промислового виготовлення з самостійним спорядженням та виготовленням куль, після чого носив при собі даний пістолет без передбаченого законом дозволу.

14 вересня 2009 року біля буд. № 30, що по вул. Героїв Сталінграду в м. Полтаві вказаний пістолет і боєприпаси були вилучені у ОСОБА_3 працівниками міліції.

Епізод №2.

12 серпня 2009 року, близько 20-ї год., ОСОБА_3, перебуваючи в ломбарді «УМВК і Компанія», що по вул. Жовтневій 27 в м. Полтаві, з використанням предмету схожого на пістолет, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на касира - оцінщика ломбарду ОСОБА_7 поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, направивши руку, яка була обмотаною спортивною курткою на ОСОБА_7, в ході якого заволодів коштами в сумі 6 660 грн., завдавши ломбарду збитку на вказану суму. З викраденим з місця скоєння злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд.

Епізод №3.

22 серпня 2009 року, близько 15:20 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2 про вчинення розбійного нападу на ломбард «Благо»,. який розташований по вул. Шевченка 54 в м. Полтаві, перебуваючи в автомобілі НОМЕР_1, на якому працював ОСОБА_6, надаючи послуги таксі, схилили останнього до надання їм допомоги у вчиненні розбійного нападу на ломбард за винагороду, яка полягала в тому, що ОСОБА_6Ф, дочекавшись скоєння ними злочину і заволодіння чужим майном, повинен був вивезти їх з місця скоєння злочину.

Після цього, близько 16:40 год., ОСОБА_3 і ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою групою осіб, зайшовши в ломбард, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_8, яка працює спеціалістом ломбарду, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, використовуючи при цьому предмет, схожий на пістолет, який підсудний ОСОБА_3 направив на неї, імітуючи застосування зброї, в результаті чого заволоділи грошовими коштами в сумі 1 730 грн. та виробами із золота на загальну суму 64 959,88 грн.. З викраденим ОСОБА_3 сів в автомобіль ОСОБА_6. Після чого, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції помічник прокурора із внесеними доповненнями, не оскаржуючи кваліфікацію дій засуджених, просить скасувати вирок у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених, а також у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_3 суд не в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним

злочинів, вчинених з корисливою метою та з погрозою застосування насильства, особу засудженого, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів. Крім того на підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 не вірно був визначений розмір додаткового покарання у вигляді конфіскації. 1/2 частини майна, внаслідок не вірного застосування принципу поглинення додаткового покарання. Зазначає, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_3, не врахував обставину, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Помічник прокурора вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_2 з застосування ст. 69 КК України суд не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ним злочину, те, що він раніше судимий за особливо тяжкий злочин, судимість не знята та не погашена, вину у судовому засіданні не визнав, що свідчить про намагання уникнути кримінальної відповідальності. Тому на думку помічника прокурора суд безпідставно не врахував обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України суд не мотивував своє рішення. Помічник прокурора вважає, що суд не прийняв до уваги те, що засуджений сприяв вчиненню тяжкого злочину, свою вину не визнав.

Відповідно помічник прокурора просить постановити новий вирок та призначити покарання засудженим:

ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 187КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Згідно ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань з врахуванням попереднього вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 15.10.2009 року - 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_2 за ч.2 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_4 за ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? належного йому майна.

В апеляції засудженого ОСОБА_3 ставиться питання про застосування до нього ст. 69 КК України. В обґрунтування апеляції засуджений посилається на помякшуючі обставини, які враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, наявність захворювання на туберкульоз.

Від інших учасників процесу апеляцій не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію з підстав в ній зазначених, заперечення засуджених ОСОБА_2 та

ОСОБА_4, які просили залишити вирок без змін, а ОСОБА_3 застосувати стосовно нього ст.. 69 КК України, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій згідно їх меж, вважає, що тільки апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення .

Суд вірно встановив фактичні обставини скоєних злочинів та обґрунтовано ^визнав винними ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні злочинів за які вони засуджені.

Винуватість ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведена сукупністю доказів, зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства, достовірність яких не викликає сумніву.

Засуджений ОСОБА_3 в своїй апеляції та засуджений ОСОБА_4 в запереченнях на апеляцію прокурора, факт скоєння інкримінованих їм злочинів не оспорюють, як і фактичні обставини скоєних злочинів встановлених судом. Засуджений ОСОБА_2 апеляцію на вирок суду та заперечення на апеляцію прокурора взагалі не подавав.

У вироку суду першої інстанції дана належна оцінка зміні показань засуджених під час досудового слідствам яких детально було відображено роль кожного із учасників у скоєнні розбійного нападу, з урахуванням проведеної перевірки законності дій працівників міліції стосовно засуджених.

Відповідно до ст. 365 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не оскаржуються, а тому докази в обґрунтування вини засуджених не досліджуються і апеляційною інстанцією не перевіряються.

Судова колегія вважає, що суд дав належну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4Ф у вчиненні зазначених у вироку дій із відповідною їх кваліфікацією.

Разом з тим , вірно встановивши фактичні обставини вчинення злочинів, суд першої інстанції призначаючи покарання засудженим ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України про загальні засади призначення покарання та безпідставно визначив вказаним засудженим занадто м*яку міру покарання.

Зокрема призначаючи покарання ОСОБА_3 місцевий суд належним чином не врахував наявність у нього значної кількості не знятих та не погашених судимостей, втому рахунку і за скоєння корисливих злочинів та факт скоєння нових тяжких злочинів в період іспитового строку під час відбуття покарання з випробуванням. Також було не взято до уваги що , ОСОБА_3 вчинив 2 епізоди розбійних нападів на ломбарди в короткий проміжок часу з метою власної наживи та погрозою застосування насильства небезпечного для життя, що свідчить , що єдиним джерелом отримання прибутку для засудженого було саме скоєння ним злочинів, оскільки він не де не працював та має стійку антисоціальну спрямованість.

Таким чином районним судом було безпідставно не зазначена ОСОБА_3 обставина , що обтяжує покарання у вигляді рецидиву злочину , згідно ст. 67 КК України.

Крім того визначаючи ОСОБА_3ІЗ. остаточно мінімальне покар на підставі ст. 70 ч.4 КК України, суд першої інстанції незаконно визнав додаткове покарання у вигляді конфіскації 1/2 частини належного Зай| В.В. майна, хоча останнім вироком Полтавського райсуду від 15.10. 2009 року у вигляді б років 6 місяців позбавлення волі ОСОБА_3 визначене також додаткове покарання у вигляді конфіскації належного йому майна. Із наведеного вбачається , що за скоєння злочинів, два із яких є тяжкими, суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_3 мінімальне покарання у вигляді 7 років позбавлення помилково застосувавши принцип поглинення при застосуванні вимог ч.1 та ч.4 КК України та відповідно взагалі не вірно визначив додаткового покарання. Підстав для застосування ст. 69 КК Україаііі ОСОБА_3 колегія суддів не вбачає.

Застосовуючи стосовно ОСОБА_2 ст. 69 КК України суд першої інстанції вказав на наявність у засудженого неповнолітньої дитини та негативний стан здоров*я та не врахував , що ОСОБА_2 скоїв тяжкий злочин маючи непогашену судимість за скоєння особливо тяжкого злочину під час досудового та судового слідства намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин. Крім того ОСОБА_2, шкоду завдану потерпілим не відшкодував, ні де не працював і відповідно до вказаного також має стійку антисоціальну спрямованість. Таким чином визначене покарання засудженому ОСОБА_2 із застосування ст. 69 КК України судом першої інстанції, колегія суддів також визнає занадто м*яким та не відповідаючим вимогам ст. 65 КК України.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд фактично врахував ОСОБА_4

тяжкість вчиненого злочину, так і обставини, що обтяжують та пом*якшують його відповідальність і призначив йому покарання відповідає вчиненому та даним про особу винного. Посилання в апеляції прокурора на те , що суд не врахував того , що ОСОБА_4 фактично визнавав свою вину, відповідно до змісту ст. 67 КК України не є такими обставинами, які обтяжують покарання і відповідно доводи апеляції прокурора про надмірну м*якість призначеного покарання не можна визнати переконливими. Під час судового слідства ОСОБА_4 оспорював тільки розмір своєї вини у скоєному злочині стосовно обізнаності обставин скоєння іншими засудженими. Судом першої інстанції було правильно враховано, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його другорядну роль в скоєнні злочину, подальше сприяння встановленню істини у справі. Вказане і стало підставою для застосування ОСОБА_9 вимог ст. 69 та ст. 75 КК України із врахування обставин , що пом*якшують покарання у вигляді наявності у засудженого неповнолітньої дитини та хворої дружини, тяжкого стану його здоровя наявності інвалідності, визнання своєї вини. Із вказаним в повному обсязі стосовно засудженого ОСОБА_4, колегія суддів може погодитися оскільки судом першої інстанції було вірно врахована другорядна та пасивна роль останнього у скоєнні злочину, оскільки дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 27 ч.5, ст.187 ч.2 КК України, тобто як співучасть у формі пособництва у скоєнні інкримінованого злочину та з тим, що саме внаслідок внаслідок конкретних конкретних дій відбулося розкриття скоєних злочинів працівниками міліції. Крім того, поза увагою суду залишився той факт , що ОСОБА_4 на протязі всього свого життя позитивно характеризується, працював до появи івалідності, внаслідок тяжкої хвороби. Із іншими засудженими випадково познайомився під час сумісного проходження лікування в тубдиспансері в умовах стаціонару.

Таким чином колегія суддів вважає, що на даний час ОСОБА_4 небезпеки для суспільства не представляє і його перевиховання та виправлення можливе в умовах відбуття покарання визначеного судом першої інстанції.

За таких обставин апеляція помічника прокурора підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині вирок суду слід залишити без змін, з урахуванням постанови Октябрського райсуду м. Полтави від 16 липня 2010 року про уточнення строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366,378, 323, 324 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію помічника прокурора Октябрського району м. Полтави частково задовольнити, а апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2010 року в частині призначення покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 скасувати.

Постановити свій вирок за яким призначити покарання :

ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263 КК України - 2 років позбавлення волі, за ст. 187 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України - років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим -7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Згідно ч.4 ст. 70 КК України їхом часткового складання покарань з врахуванням попереднього вироку штавського районного суду Полтавської області від 15.10.2009 року, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 - 8 (вісім) років позбавлення їі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_2 за ч.2 ст. 187 КК України - 7 (сім) років позбавлення їі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 15 червня 2010 року стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без змін.

Вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області може бути оскаржено до Верховного суду України через Апеляційний суд Полтавської області протягом місяця з моменту його проголошення, а засудженим з моменту врученням їм копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_1