Справа № 191/2452/15-к
Провадження № 1-кп/191/284/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000473 від 10 березня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.инельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, пенсіонера, одруженого, проживаючого за зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
10 березня 2015 року приблизно о 08-00 годин ОСОБА_3 , знаходячись біля подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виникла сварка на ґрунті особистих неприязне них відносин з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої він, маючи намір спричинити тілесні ушкодження потерпілій, навмисно наніс останній один удар лівою рукою стуленою в кулак в область правої щоки та один удар долонею лівої руки в область нижньої щелепи справа, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки правої виличної кістки та садна шкіри у проекції нижньої щелепи справа, котрі згідно висновку експерта №160-Е від 17 червня 2015 року відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, обґрунтовуючи його тим, що діями обвинуваченого було порушено звичайний хід її життя, вона відчуває сильні моральні страждання та нервовий стрес. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 ображав її нецензурними виразами в присутності дитини, від чого у неї сталася істерика. Просить стягнути з обвинуваченого завдану їй моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав та пояснив, що 10 березня 2015 року зранку у нього дійсно виник конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 з приводу того, що остання приховує належні йому квитанції про сплату комунальних платежів. В результаті сварки ОСОБА_5 накинулася на нього та стала бити сумкою по голові, від чого він впав на землю біля лавки. ОСОБА_5 продовжувала його бити сумкою по обличчю, у зв`язку з чим він з метою піднятися схопив потерпілу за волосся та прижав до лавки, після чого піднявся на ноги. Ударів він потерпілій не завдавав, жодних тілесних ушкоджень у неї не було. Вважає, що потерпіла навмисно його оговорює.

Суд вважає, що звинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджуються наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є рідним дядьком її чоловіка. 10 березня 2015 року вранці вона виводила зі двору доньку до школи і в цей час біля двору на лавці сидів ОСОБА_3 , який звинуватив її в крадіжці його квитанцій за світло. В результаті між ними виникла сварка, внаслідок чого ОСОБА_3 завдав їй один удар лівою рукою стуленою в кулак в область правої щоки та один удар долонею лівої руки в область правої щоки. Також схопив її за волосся і намагався повалити на землю, однак вона трималася за лавку і в цей час з будинку вийшов її чоловік і вони зайшли в будинок;

показаннями свідка ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні пояснила, що вранці 10 березня 2015 року вона вийшла з будинку на вулицю та почула сварку, яка виникла між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Коли вона підійшла до них, ОСОБА_3 тримав ОСОБА_5 за волосся, нагнувши до лавки. Коли обвинувачений завдавав потерпілій удари вона не була присутня, однак на обличчі потерпілої ОСОБА_5 з правої сторони був синець. Зі слів потерпілої вона дізналася, що обвинувачений її вдарив;

показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 є його дружиною. 10 березня 2015 року вранці у вікно він побачив, що між його дружиною та обвинуваченим виникла бійка, а саме, ОСОБА_3 тримав дружину за волосся, нагнувши над лавкою. Він вибіг на вулицю, однак дружина його завела в будинок та викликала міліцію. Як обвинувачений завдавав удари дружині він не бачив, однак права сторона обличчя дружини була червоною від удару;

актом судово-медичного обстеження №73 від 10 березня 2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 було виявлено синець ділянки правої виличної кістки та садно шкіри у проекції нижньої щелепи справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, і експертні дані не суперечать даним щодо давності утворення ушкоджень, вказаним потерпілою, тобто 10 березня 2015 року (т.2 а.с.11-12);

висновком експерта №160-Е від 17 червня 2015 року, де вказані аналогічні дані. Характер, численність та різноманітна локалізація, встановлених у потерпілої тілесних пошкоджень обличчя, свідчить за не менш як двократний травматичний вплив тупого, з обмеженою контактуючою поверхнею, твердого предмету у ділянку обличчя і експертні дані не суперечать даним щодо давності утворення ушкоджень, вказаним потерпілою, тобто 10 березня 2015 року (т.2 а.с.16-17);

протоколом проведення слідчого експерименту від 16 червня 2015 року, де потерпіла ОСОБА_5 показала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень (т.2 а.с.19);

висновком експерта №161 від 17 червня 2015 року, згідно якого судово-медичні експертні дані щодо характеру та локалізації тілесних пошкоджень, встановлених у ОСОБА_5 , відповідають механізму і умовам їх спричинення, відображеним у свідченнях потерпілої під час проведення слідчого експерименту від 16 червня 2015 року (т.2 а.с.20-21);

показаннями експерта ОСОБА_8 , який у судовому засіданні підтвердив наявність обставин, які ним були викладені у висновку від 17 червня 2015 року про те, що характер та локалізація тілесних пошкоджень, встановлених у ОСОБА_5 , відповідають механізму і умовам їх спричинення, відображеним у свідченнях потерпілої під час проведення слідчого експерименту від 16 червня 2015 року, а експертиза за наслідками проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 не робилася у зв`язку з відмовою обвинуваченого від проведення слідчого експерименту.

Також судом під час судового розгляду справи по суті зі сторони захисту були допитані наступні свідки:

свідок ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її чоловіком. Зранку 10 березня 2015 року вона не була поруч з ним на вулиці, де стався конфлікт, однак на відстані бачила, що внаслідок сварки чоловіка та ОСОБА_5 , остання накинулася на нього та стала бити сумкою по голові, від чого чоловік впав на землю біля лавки. ОСОБА_5 продовжувала його бити сумкою, тоді чоловік схопив потерпілу за волосся та прижав до лавки, після чого піднявся на ноги. Ударів потерпілій він не завдавав.

Свідок ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її батьком. Очевидцем подій, які мали місце 10 березня 2015 року, вона не була, однак на наступний день бачила ОСОБА_5 і жодних тілесних ушкоджень вона не мала. Вважає, що батько не міг вдарити потерпілу.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яким йому пред`явлено обвинувачення та вірно кваліфіковано дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Зібрані в даному кримінальному провадженні докази на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення є належними та допустимими і у своїй сукупності є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Його вина підтверджується як показаннями потерпілої, свідків, так і відповідним висновком судово-медичної експертизи, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 були виявлені легкі тілесні ушкодження та встановлено, що їх характер та локалізація відповідають механізму і умовам їх спричинення, відображеним у свідченнях потерпілої під час проведення слідчого експерименту, а також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні підтвердила факт сварки між обвинуваченим та потерпілою, після якої потерпіла мала на обличчі тілесні ушкодження.

До показань допитаних у судовому засіданні свідків захисту суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_10 взагалі не була свідком подій, які мали місце 10 березня 2015 року, а показання свідка ОСОБА_9 суперечать як показанням свідка обвинувачення ОСОБА_6 , яка не є заінтересованою особою у даній справі і яка зазначила, що нікого в той час крім потерпілої та обвинуваченого не було, так і письмовим доказам по справі, зібраним під час досудового розслідування.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст.ст.66, 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу.

Цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Так, у відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У ч.3 ст.23 ЦК України зазначені обставини, які суд повинен враховувати при визначення розміру моральної шкоди, насамперед це характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, та інші обставини.

Оскільки вина ОСОБА_3 у спричиненні потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень доведена, потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди.

В той же час, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що потерпілій завдані легкі тілесні ушкодження, які навіть не спричинили короткочасного розладу здоров`я, тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає за необхідне цивільний позов задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого завдану їй моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Синельникове Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м.Марганець Дніпропетровської області, завдану злочином моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а також витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1