Дата документу Справа № 314/5105/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/5105/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/298/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.539 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Почотне Красноперекопського району АР Крим, до засудження мешкав за адресою АДРЕСА_1 , по даній справі засуджений 18.06.2002 року Апеляційним судом АР Крим за п.п.1, 9, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі; початок строку: 28.01.2001 року, кінець строку: 28.11.2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
8 грудня 2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення. Суд зазначив, що надані докази свідчать про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Вважає, що суд не врахував наявність у нього заохочень, до уваги взяв лише стягнення, у той час як стягнення були погашені. Зазначає, що він постійно працює будівником на виробництві ВК і приймає участь в громадських заходах.

За матеріалами кримінального провадження, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав, та просив його задовольнити. представник адміністрації колонії не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Натомість прокурор, заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , та вважав, що останній на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів подання встановлено, що під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) засуджений ОСОБА_6 у 2013 році працевлаштований був лише протягом 2-х місяців, у 2014 році та у 2015 році був працевлаштований на виробництві установи. Його відношення до праці протягом певного періоду часу, який є суттєво менш тривалим ніж загальний строк ув`язнення засудженого, на погляд суду, пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

Особа засудженого та його поведінка за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності, не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 довів своє виправлення, оскільки систематично порушував режим відбування покарання, за що мав 13 стягнень. У період з 2006 року по 2015 рік мав ряд заохочень, останнє з яких отримав лише 19.01.2015 року, але на цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження ОСОБА_6 про те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Колегія суддів приймає до уваги також обставини того, що у минулому ОСОБА_6 будучи засудженим звільнявся у зв`язку із застосуванням амністії, тобто державою йому надавалася пільга, але він через невеликий проміжок часу після звільнення скоїв умисне вбивство за обтяжуючих обставин, що не може свідчити про його виправлення та намагання не вчиняти нові злочини, що зайвий раз свідчить про недоцільність застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4