Провадження № 1-кп/127/1058/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000144 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балган Піщанського району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 призваний під час мобілізації 08 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де проходить військову службу по даний час на посаді стрільця 2 стрілецького взводу 6-ої стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону.
17 березня 2014 року ОСОБА_5 . Президента України №303/2014 оголошено часткову мобілізацію в України та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» саме з 17 березня 2014 року в країні почав діяти особливий період, який діє по даний час.
14 квітня 2015 року солдат ОСОБА_4 з хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України та виданих у їх розвиток законодавчих актів, став на шлях злочинної діяльності не з`явився до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що дислокується в АДРЕСА_1 . Знаходячись за межами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
05 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - не з`явився 14 квітня 2015 року без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та в подальшому проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , і лише 05 травня 2015 року повернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто був відсутній на службі понад 10 діб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю, суду пояснив наступне. Він тричі був в зоні антитерористичної операції. Під час другої ротації він відбув відпустку, повернувся до військової частини, але потім поїхав до батьків, оскільки хотів побути з ними чим довше, розуміючи, що наступного разу із зони АТО він може не повернутися. Він повідомив про свою відсутність командиру підрозділу і був весь час на зв`язку. В даний час від демобілізований, має статус учасника антитерористичної операції.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_4 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, наявність у нього статусу учасника антитерористичної операції.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
За таких обставин, а також враховуючи те, що після скоєння злочину ОСОБА_4 з`явився на службу, був відправлений у зону антитерористичної операції, де продовжив несення військової служби, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межи у вигляді штрафу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст.ст. 69, 65 КК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесяти гривень в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: