Справа № 569/935/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, в останнє Рівненським міським судом 07 жовтня 2014 року до 3 місяців арешту за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше, 26.03.2010 року та 24.06.2010 року, судимим Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

ОСОБА_5 , 02 серпня 2014 року приблизно о 00 годині 50 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Оазис», що по проспекту Миру, 13, в м. Рівне, безпричинно наніс удар рукою в голову ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав та не втримав особисті речі. Після цього, ОСОБА_5 скориставшись тим, що ОСОБА_6 втік з місця події, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів заволодів його мобільним телефоном «Самсунг GT-S5360» вартістю 319,39 гривень з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 30 гривень на рахунку якої було 20 гривень та карткою пам`яті (4Гб) вартістю 70 гривень, грошима в сумі 180 гривень, а також пакетом в якому знаходились продукти харчування, чим спричинив для ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 619,39 гривень.

Своїми умисними діями, що виразились відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаними із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину не визнав та пояснив, що 02 серпня 2014 року він зустрівся з ОСОБА_7 , запропонував випити пива та пограти у боулінг. Коли вони рухались по вул. С. Петлюри, до ОСОБА_7 зателефонував її знайомий і вона відійшла в сторону. На зустріч йому йшов потерпілий у якого він попросив закурити, на що потерпілий у грубій формі йому відмовив, тоді він його вдарив, після чого потерпілий впав на землю, а коли піднявся побіг. При падінні у нього випав пакет, піднімаючи пакет він випадково помітив мобільний телефон, який забрав разом з пакетом. Потім повернувся до ОСОБА_7 і вони разом пішли в «Тріумф» де грали в боулінг та пили пиво. Пізніше він із знайденого телефону викинув сімку, вставив свою та користувався телефоном, а потім подарував його для своєї знайомої ОСОБА_8 . Умислу на заволодіння майном потерпілого він не мав, це трапилось випадково.

Незважаючи на не визнання своєї винуватості, доказами винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині є показання потерпілого, свідків, висновок експертизи та інші докази досліджені судом під час судового розгляду.

Суд оцінюючи покази обвинуваченого вважає їх правдивими частково стосовно часу та місця вчинення злочину. Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він випадково знайшов мобільний телефон, який від удару випав у потерпілого, та що умислу на заволодіння майном потерпілого він не мав, оскільки дані покази спростовуються показами потерпілого, свідків та іншими матеріалами справи.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що 2 серпня 2014 року приблизно о 00 годині 50 хвилин, повертаючись додому з магазину «Бахус», що знаходиться по вул. Чорновола у м. Рівне, проходив по проспекту Миру поблизу магазину «Оазис». Коли проходив біля магазину «Оазис» побачив, що поблизу нього стоїть хлопець на вигляд якому приблизно 25-30 років. Хлопець запитав чи є в нього цигарки на, що він відповів, що немає. Та розвів руками, в руках був мобільний телефон марки «Самсунг GS 5360» чорного кольору, крім цього в нього був пакет в якому знаходились 1 пляшка кефіру та пляшка пива та гроші в сумі 180 гривень якими купюрами не пам`ятає. Хлопець раптово наніс йому один удар кулаком правої руки в ніс, від удару в нього пішла кров і він впав на асфальт спиною назад. Нападник підійшов до нього ззаду. Місце де було нанесено удар добре освітлювалось. Від падіння речі, які були в нього в руках випали, він прикрив обличчя руками та намагався зупинити кров. Побачив, що до нього хтось підходить, перебуваючи у шоковому стані підвівся та почав втікати через дорогу в напрямку вул. Набережної. Мобільний телефон придбав приблизно 3 роки тому за 1700 гривень. Впізнав нападника, оскільки працює в магазині продавцем і має добру зорову пам`ять на обличчя. Претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого немає. Просить його суворо не карати.

З показів потерпілого, судом встановлено, що під час нападу у потерпілого зникли мобільний телефон марки «Самсунг GS 5360» чорного кольору, пакет в якому знаходились 1 пляшка кефіру та пляшка пива, гроші в сумі 180 гривень. Підтверджено місце вчинення злочину та час вчинення злочину. Спростовано покази обвинуваченого, що він вдарив потерпілого у відповідь на його хамську поведінку і що умислу на заволодіння майном він не мав.

Суд вважає, що висловлене ОСОБА_5 для потерпілого прохання дати йому сигарету є способом привернути увагу потерпілого, а відмова потерпілого, причиною нанести йому удар з метою заволодіння майном потерпілого.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що на початку серпня місяця 2014 року вона зустріла, поблизу магазину «Бахус» у м. Рівне, свого знайомого ОСОБА_9 , з яким знайома приблизно п`ять років. Після зустрічі пішли з ним гуляти по центру міста в сторону вул. С. Петлюри. Проходячи поблизу «Лялькового театру» до неї зателефонував знайомий і вона відійшла в сторону, щоб переговорити з ним. В той час ОСОБА_10 відійшов від неї і вона його не бачила. Потім він повернувся з пляшкою пива в руці і вони пішли в «Тріумф» де грали в боулінг і пили пиво. Після цих подій ОСОБА_10 розповів їй, що коли вона розмовляла по телефону, він підійшов до незнайомого чоловіка попросити сигарету, а той чоловік повів себе неввічливо, ОСОБА_10 його вдарив, від удару чоловік впав, коли падав в нього з рук випав пакет в якому було пиво і ОСОБА_10 його забрав.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що знайома з обвинуваченим майже рік. В серпні 2014 року ОСОБА_5 дав їй покористуватись мобільним телефоном марки «Самсунг», оскільки у неї не було мобільного телефону. Через декілька днів до неї зателефонували працівники міліції і попросили прийти у міліцію, де повідомили, що телефон, яким вона користувалась крадений.

Працівники міліції їй погрожували, що коли вона не скаже де взяла мобільний телефон її притягнуть до кримінальної відповідальності.

Показами свідка ОСОБА_7 підтверджуються покази потерпілого про те, що напад ОСОБА_5 на потерпілого мав місце та те, що під час нападу ОСОБА_5 на потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений заволодів його речами.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила покази обвинуваченого про те, що ОСОБА_5 після того, як заволодів телефоном потерпілого передав його в користування для неї, яким вона користувалась до моменту вилучення працівниками міліції.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.11.2014 року (а.с. 43) судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу під номером 4, як особу, яка 02 серпня 2014 року нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном. Особою під номером 4 виявився ОСОБА_5 .

Доказом визначення вартості викраденого під час грабежу майна потерпілого є висновок експерта від 13.10.2014 року № 508 (а.с. 31-37), згідно якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Samsung GT-S5360» станом на 02.08.2014 року могла становити 319,39 гривень.

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.

Заперечення захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про недопустимість як доказу мобільного телефону марки «Samsung GT-S5360», оскільки він здобутий з порушенням вимог КПК України, а саме, що мобільний телефон був вилучений у свідка ОСОБА_8 без ухвали слідчого судді, не був оглянутий і не був визнаний речовим доказом, суд відхиляє. Суд, також, відхиляє заперечення про те, що оскільки мобільний телефон здобутий з порушенням вимог КПК України, то і висновок експерта від 13.10.2014 року № 508 є недопустимим доказом.

Підставою відхилення судом заперечень захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про недопустимість доказів є те, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_8 про добровільну видачу мобільного телефону Імеі. НОМЕР_1 , яка написана нею під час допиту її як свідка 09.10.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що експертом ОСОБА_11 досліджувався телефон марки «Samsung GT-S5360» Імеі. НОМЕР_1 , якій пізніше був переданий на відповідальне збереження потерпілому. У суду відсутні сумніви стосовно того, що телефон марки «Samsung GT-S5360» Імеі. НОМЕР_1 є саме тим телефоном, який викрадений ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_6 .

Оскільки мобільний телефон марки «Samsung GT-S5360» Імеі. НОМЕР_1 є власністю ОСОБА_6 , а не свідка ОСОБА_8 , даний телефон переданий слідчим на відповідальне збереження власнику.

Дані обставини підтверджені як показами потерпілого, так і показами обвинуваченого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_8 .

В своїх показах свідок ОСОБА_8 вказала, що на неї чинився тиск працівниками міліції з метою отримання інформації де вона взяла мобільний телефон.

Оскільки заява про добровільну видачу мобільного телефону є чинна і ніким не відкликана, суд погоджується з позицією прокурора, який підтримує обвинувачення про те, що при добровільній видачі речового доказу ухвала слідчого судді на дану дію непотрібна.

Оскільки в судовому засіданні не підтвердився факт, що мобільний телефон марки «Samsung GT-S5360», як доказ здобутий з порушенням вимог КПК України, суд вважає, що висновок експерта від 13.10.2014 року № 508 є допустимим доказом.

Грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, має усвідомлювати, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення. Але вона ігнорує це.

Суд оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази приходить до переконання, що викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 відбувалось відкрито. Перед відкритим викраденням майна потерпілому ОСОБА_6 наносились тілесні ушкодження. Після заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 не припинив свої злочинні дії, а розпорядився ним на свій розсуд, частину використав на власні потреби, а мобільний телефон передав у користування своїй знайомій.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст. 186 КК України, таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_5 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше був неодноразово судимий. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Характеризується за місцем проживання посередньо.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи відсутність у потерпілого по справі претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого, а також, невелику вартість викраденого майна, яке частково повернуто потерпілому, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах мінімальної санкції передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

По справі проведено ряд експертиз за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до частини 2 статті 15 закону України «Про судову експертизу» не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненому злочині, кваліфікованому за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в силу закону запобіжний захід залишити попередній тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_5 у термін відбування покарання термін тримання його під вартою з 10 квітня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1