Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
6-1326ц15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 23.09.2015. Забезпечено надання загального доступу: 24.09.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
№ 5-115 кз 15
У Х В А Л А

15 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 про перегляд Верховний Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 445 КПК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 2 липня 2012 року ОСОБА_2 засуджено за частиною четвертою статті 190 КК України на вісім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, частиною третьою статті 28 частини другої статті 358 КК України на три роки позбавлення волі, частиною третьою статті 28 частини третьої статті 358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі статті 49 КК України ОСОБА_2 від призначеного за частиною третьою статті 28 частини другої статті 358 КК України, частиною третьою статті 28 частини третьої статті 358 КК України звільнено у зв'язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 квітня 2013 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без зміни.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 8 червня 2015 року заяву захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року розглянуто та виявлено недоліки у дотриманні адвокатом вимог статті 448 КПК України, на усунення яких надано строк. Зокрема, зверталось увагу на те, що питання неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, однобічності неповноти досудового та судового розгляду не є предметом перегляду судових рішень Верховним Судом України. При цьому в ухвалі вказувалося, що у разі не усунення недоліків в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

У межах наданого строку на усунення недоліків захисник ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції щодо засудженого ОСОБА_2 в порядку глави 33 КПК України з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, а саме в частині кваліфікації дій засудженого за частиною четвертою статті 190 КК України за ознакою вчинення інкримінованих діянь у складі організованої групи, а також відсутності в діях засудженого цього складу злочину.

Відповідно до пункту 1 статті 445 КПК України підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання).

Як убачається зі змісту повторної заяви, ставлячи питання про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, захисник знову посилається на відсутність доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих злочинів, необ'єктивність досудового слідства, неповноту судового розгляду та суворість покарання, що не є предметом перегляду Верховним Судом України в порядку глави статті 33 КПК України.

Наведене свідчить, що захисником недоліки змісту попередньої заяви не усунуто, у зв'язку із чим вона відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК України підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

Окрім того, долучені до заяви копії порівнюваних рішень суду касаційної інстанції не можуть бути підтвердженням неоднаковості застосування закону про кримінальну відповідальність в частині відсутності в діях ОСОБА_2 складу злочину - шахрайства та його кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину у складі організованої групи.

Так, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2015 року, на яку у заяві здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм щодо вчинення злочину у складі організованої групи, касаційний суд констатував відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення засудженою ОСОБА_6 злочинів у складі об'єднання осіб з таким ступенем організованості. Тому вказане рішення касаційного суду про зміну вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду й виключення із кваліфікації дій ОСОБИ_6 посилання на частину третю статті 28 КК України не може бути предметом для порівняння з обставинами в оскаржуваному рішенні з огляду на те, що в ньому йдеться не про правову оцінку фактичних обставин, а про брак доказів для визнання вчинення злочину у складі організованої групи.

З аналогічних підстав не може вважатися прикладом для порівняння й надана адвокатом копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2012 року, якою вирок місцевого та ухвала апеляційного судів щодо ОСОБА_5 в частині її засудження за частиною четвертою статті 190 КК України по епізоду заволодіння квартирою АДРЕСА_6 та будинком АДРЕСА_7 у м. Запоріжжя скасовано й справу закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 213 КПК України 1960 року. У даній справі також встановлено відсутність доказів на підтвердження участі ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій за вказаними епізодами, а тому не доведено її участь у них.

Неналежним прикладом слід розцінити й копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2015 року, так як з її змісту вбачається, що кваліфікація дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за частиною четвертою статті 190 КК України за ознакою вчинення злочину у складі організованої групи, а також посилання на частину третю статті 28 КК України, в тому числі щодо ОСОБА_6, касаційним судом визнано правильною. Зміна судових рішень нижчестоящих судів стосувалась виключення як зайвого посилання на частину другу та частину третю статті 27 КК України при кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Безпідставним є і долучення копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2011 року з огляду на те, що зазначеним рішенням вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду змінено й виключено посилання на засудження ОСОБА_1 за кваліфікуючою ознакою вчинення ним злочину за попередньою змовою групою осіб. Натомість у заяві адвоката порушується питання про кваліфікуючу ознаку вчинення злочину у складі організованої групи.

Підставою зміни вироку апеляційного суду ухвалою Верховного Суду України від 13 жовтня 2009 року і виключення посилання на вчинення ОСОБА_7 злочину у складі організованої групи стало не неправильне застосування норм матеріального права, а порушення вимог статті 275 КПК України 1960 року, оскільки обвинувачення вказаній особі у вчиненні шахрайства у складі організованої групи не пред'являлося, що свідчить про вихід апеляційним судом за межі пред'явленого обвинувачення.

Як вбачається з копій касаційних ухвал від 18 червня 2013 року та 23 грудня 2014 року засудженим за частиною четвертою статті 190 КК України особам кваліфікуюча ознака - вчинення шахрайства організованою групою не інкримінувалась і вони за нею не засуджувались. Зміна судових рішень по цим справам не стосувалась наявності чи відсутності в діях засуджених складу злочину шахрайства, що свідчить про неможливість проведення порівняння даних та оспорюваного рішень.

Отже, надані захисником ОСОБА_1 копії судових рішень не становлять базу для порівняння.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 450, 451 КПК України, колегія суддів

ухвалив:

заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...