В И Р О К
іменем України
"03" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за № 0012017 від 11 серпня 2015 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 11 вересня 2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Захисник просила затвердити угоду про примирення.

Потерпілий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 10 серпня 2015 року близько 17 години 50 хвилин, перебуваючи в салоні автобуса № 55, що здійснював рух по пр. Ватутіна в м.Києві, від зупинки громадського транспорту «Дніпровська набережна» до зупинки громадського транспорту «Бульвар Давидова», побачив ОСОБА_4 , у якого в правій кишені шортів знаходився мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись позаду ОСОБА_4 та переконавшись, що сторонні особи за його злочинними діями не спостерігають, дочекався відкриття автобусних дверей на зупинці громадського транспорту «Бульвар Давидова» та таємно викрав з правої кишені ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Айфон 6», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 16552 грн., в якому перебувала сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 грн., залишок рахунку якої становить 25 грн., та який перебував у чохлі чорного кольору, вартістю 200 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, вийшов із салону автобусу маршруту №55 та, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, направився через ринок «Березняки» в сторону будинку №8 по вул. Серафімовича в м. Києві, однак на виході з ринку був затриманий працівниками міліції, які в подальшому виявили та вилучили мобільний телефон «Айфон 6».

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 11 вересня 2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0012017 від 11 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 грн. на користь держави.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон «Айфон 6», ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та чохлом чорного кольору залишити у володінні ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: