Справа № 299/4636/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

24.09.2015 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року

ОСОБА_2 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, часткового приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2014 року, яким ОСОБА_2 призначено покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки й на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, й остаточно до відбуття ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_2 визначено рахувати з моменту його затримання 11.11.2014 року.

ОСОБА_3 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 визначено обчислювати з 10.08.2015 року.

ОСОБА_4 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного зміненим ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року, у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання й звільнено його з-під варти у залі судового засідання.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 343,98 грн. (по 114,66 грн. з кожного).

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше сховище, ОСОБА_3 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 вказує на те, що вирок є незаконним, не обґрунтованим та не вмотивованим, і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що вирок в частині визнання його винним у викраденні автомобіля марки ВАЗ 2107 грунтується виключно на припущеннях, а його вина в цьому злочині не підтверджується жодними доказами. Зокрема, у вироку не вказано, які саме дії він вчинив по заволодінню автомобілем, а обставини, наведені ним як обвинуваченим (в показаннях на досудовому слідстві та в ході судового розгляду) були повністю проігноровані судом, і не були спростовані належними та допустимими доказами (показаннями свідків та письмовими доказами). Крім того, апелянт посилається на те, що призначаючи йому покарання за угон мопеда, судом було враховано тільки ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і безпідставно не застосовано ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки він щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, не було заподіяно жодних збитків, добровільно повернуто мопед, потерпілий ОСОБА_5 не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. Просить вирок в частині визнання його винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення за незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ-2107 скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Вирок в частині призначення йому за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці змінити та призначити йому в порядку ст. ст. 65,66,69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням (іспитовим строком) на три роки, а також звільнити його з-під варти в залу суду. Крім того, апелянт просить дослідити в ході апеляційного розгляду письмові докази (щиросердечне зізнання ОСОБА_2 від 03.11.2014 року; протокол огляду місця події від 03.11.2014 року; заяву та розписки ОСОБА_5 ), а також прослухати звукозапис судового засідання з допитом свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ч. 2 цієї статті.

Так, подавши апеляційну скаргу та клопотання про дослідження доказів, апелянт не вказує на те, які обставини справи судом першої інстанції були досліджені не повністю, або з порушеннями (не вказано які саме порушення норм КПК допущені при дослідженні доказів).

Також, зазначаючи в апеляційній скарзі про необхідність прослухати звукозапис судового засідання з допитом свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , апелянт не вказав на те, які саме обставини не були з`ясовані судом першої інстанції під час допитів вказаних свідків.

Указані недоліки перешкоджають відкриттю апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подав обвинувачений ОСОБА_2 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_2 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року в кримінальному провадженні щодо обвинувачених за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги 05 (п`ять) днів із дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_13 Стан