Справа № 342/431/15-к
Провадження № 1-кп/342/48/2015
УХВАЛА

10 вересня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

малолітнього ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , законного представника малолітньої особи - ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , представника служби в справах дітей Городенківської РДА ОСОБА_9 , представника кримінальної міліції в справах дітей Городенківського РВ УМВС ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження № 0000136 від 13.06.2014 р. про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Городенка громадянина України, учня 8 класу Городенківської ЗОШ № 1,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває клопотання прокурора про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , який до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд законного представника ОСОБА_6 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000136 від 12.06.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, в силу ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що в даному кримінальному провадженні неодноразово допитано ОСОБА_4 як свідка; згідно досліджених в судовому засіданні доказів, в новозбудованому житловому будинку до виникнення пожежі знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обидва там курили сигарети та палили сміття. Однак, органом досудового слідства зроблено висновок, що перебуваючи в приміщенні недобудованого житлового будинку, лише малолітній ОСОБА_4 , маючи на меті щось підпалити в даному будинку, позбирав сміття та підпалив його. На думку органу досудового розслідування, внаслідок підпалу сміття в будинку виникла пожежа. В даному кримінальному провадженні попередня кваліфікація злочину була за ч. 1 ст. 270 КК України - порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, суб`єктом якого може бути лише спеціальний суб`єкт - особа, на яку покладено обов`язки по дотриманню відповідних правил пожежної безпеки. Старший слідчий ОСОБА_12 повідомила захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами справи 03.04.2015р. Вказаними діями слідчий завершив досудове розслідування, і, як наслідок, КПК України заборонено проводити будь-які слідчі та інші процесуальні дії щодо розслідування кримінального правопорушення, та встановлення певних фактів чи обставин. Не дивлячись на це, прокурор самостійно, після завершення досудового розслідування, 16.04.2015р. приймає постанову про зміну попередньої кваліфікації: з ч. 1 ст. 270 КК України на ч. 2 ст. 194 КК України, виносить постанову про призначення судово-психіатричної експертизи, ознайомлює з нею законного представника з даною постановою та за власною ініціативою пише рапорт на ім`я прокурора району про відмову ОСОБА_4 від експертизи, відкриває матеріали справи, ознайомлює з матеріалами кримінального провадження, тобто завершує досудове розслідування з остаточною кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України. Перекваліфікація та завершення досудового розслідування в однин день позбавила сторону захисту будь-яких прав та можливостей на захист.

Також захисник вказує, що клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру складено прокурором (без слідчого) із грубим порушенням вимог КПК України, оскільки згідно з ч. 1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК та містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати. Згідно ч. 1 ст. 291 КПК України, - обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. А клопотання слідчого, з яким би не погодився прокурор, в матеріалах справи немає.

Також звертає увагу суду на те, що норми ст. ст. 291 та 292 КПК є спеціальними нормами у відношенні ст. 36 КПК України, яка встановлює загальні права прокурора, та мають перевагу у застосуванні. Зокрема, встановлюють порядок реалізації прав прокурора, вказаних в ст. 36 КПК України.

Кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 194 КК України є заподіяння шкоди v великих розмірах. Чинний КК передбачає кримінальну відповідальність лише за таке умисне знищення або пошкодження майна, яким спричинено шкоду у великих розмірах. У випадку, коли така шкода не спричинена, немає підстав говорити про закінчений склад злочину, передбаченого ст. 194 КК, незалежно від способу його вчинення. Згідно ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням. В матеріалах кримінального провадження відсутній висновок судового експерта щодо визначення розміру спричиненої шкоди. Висновок TOB «Експерт Ін» про вартість відновлювальних робіт не може бути належним та допустимим доказом визначення спричиненої шкоди, оскільки його слідчим здобуто не у спосіб, передбачений чинним КПК України. Також іншою кваліфікуючою ознакою злочину є умисне знищення майна. Вказуючи, що саме є прямим та непрямим умислом, що в обох випадках свідомістю винного охоплюється той факт, що в результаті його дій власникові майна заподіюється велика шкода, захисник зазначає, що органом досудового розслідування не зібрано доказів, як б підтверджували, що пожежа сталася саме внаслідок недопалків від сигарет чи підпаленого пакета; якщо і буде доказано знищення майна, то в цьому випадку не було умисних дій, направлених безпосередньо на знищення майна.

Законний представник та малолітній ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника. Прокурор, потерпілий та його представник заперечують щодо задоволення клопотання. Представники: служби в справах дітей Городенківської РДА та кримінальної міліції в справах дітей Городенківського РВ УМВС при вирішенні клопотання покладаються на суд.

Вислухавши учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Загальні положення закінчення досудового слідства викладені в ст. 283 КПК України, п.3 ч.2 якої передбачає обов`язок прокурора звернутися до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру згідно з вимогами ст. 292 КПК України. Відкриття матеріалів іншій стороні визначає ст. 290 КПК. Згідно з ст. 293 КПК України - одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Надані в ході дослідження доказів під час судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру документи свідчать про те, що законний представник малолітньої особи - ОСОБА_6 , малолітній ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 23.04.2015 р. отримали копію клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000136 від 13.06.2014 р., згідно з яким малолітній ОСОБА_4 до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Особливості застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, визначені § 2 глави 38 КПК України. Зокрема ч. 5 ст. 499 згаданого кодексу передбачає право самостійного складання прокурором клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилання його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вищезазначене свідчить про те, що зазначені захисником в клопотанні процесуальні підстави є надуманими.

Що стосується вирішення питань, на які захисник посилається в клопотанні щодо кваліфікуючих ознак ч. 2 ст. 194 КК України, чи вчинено діяння неповнолітнім, то вони не можуть вирішуватись як клопотання захисника, оскільки мають вирішуватись відповідно до вимог ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283, 290-293, 350, 498-501 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , захисника малолітнього ОСОБА_4 , - відмовити.

Суддя: ОСОБА_1