Справа № 742/1903/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/663/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 16 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000381, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удайці Прилуцького району, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

9 січня 2014 року Октябрьским районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі з наданням іспитового строку терміном на 1 рік;

13 лютого 2014 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі з наданням іспитового строку терміном на один рік і 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у виді трьох років і восьми місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано, частково не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2014 року і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить змінити його та призначити йому більш м`яке покарання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, даних про його особу суд першої інстанції мав підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання та ухвалення рішення про самостійне виконання попереднього та нового вироків.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що 16 березня 2015 року ОСОБА_7 близько 11 год. 30 хв. прибув до магазину «АТБ», розташованого по вул. Київській, 291 м. Прилуки, де маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом віджиму дверцят замкнутої ячейки № 72 камери схову майна відвідувачів магазину, таємно викрав ноутбук марки «НР» вартістю, згідно висновку експерта, 6955 грн. і з місця злочину зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідача, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про його особу те, що останній скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Прийняв до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальних строку, передбаченого санкцією частини статті, інкримінованої ОСОБА_7 , відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вище викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як на те вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається як на такі, що пом`якшують його покарання, місцевим судом враховані і підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, як про це ставиться питання в апеляції, не вбачає.

Остаточне покарання вірно призначено у відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначив шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, не відбутої частини покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2014 року.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4