Справа № 159/293/16-к
Провадження № 1-кс/159/38/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що ним 16.01.2016 року до Ковельської місцевої прокуратури подано заяву (повідомлення) про скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України та ч. 1 ст. 364 КК України. В повідомленні про злочин заявник вказував, що службовою особою Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 , а також слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 , в.о. начальника СДІМ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 допущено невиконання вимог п.п. 6.1. - 6.3. розділу 6 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом ГПУ № 69 від 17.08.2012 року, зокрема по невнесенню до Реєстру рішень органів дізнання, винесених у формі постанови про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) за заявами і повідомленнями, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності новим КПК за кримінальним правопорушенням минулих років та у яких станом на 18 листопада 2012 року закрито кримінальне провадження.

ОСОБА_3 вказує в своїй скарзі, що посадовими особами Ковельської міжрайонної прокуратури та Ковельського МВ УМВС України у Волинській області на час набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року) допущено невнесення раніше прийнятих рішень органами дізнання, а саме: постанови від 16.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_3 та постанови від 17.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 164 КК України відносно ОСОБА_3 , які були винесені на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року).

Заявник вказує в своїй скарзі, що невнесення зазначених постанов про відмову в порушенні кримінальної справи в ЄРДР спричинило істотну шкоду його охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, а також правосуддю, яка полягає в перешкоджанні нормальній діяльності суду, істотно ускладнює одержання достовірних відомостей та істинних висновків при виконанні діяльності, пов`язаної із здійсненням правосуддя. Крім цього, на думку заявника, повідомлено суду відомості, які не відповідають дійсності, а саме не відображено про раніше прийняті в ході досудового розслідування зазначені рішення у додатку до обвинувального акту від 28.07.2014 року, зокрема в розділі ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000005.

Таким чином заявник вважає, що дії уповноважених осіб прокуратури та міліції щодо невнесення зазначених постанов до ЄРДР спричинили завідомо неправдиве повідомлення суду про вчинення злочину, проведення оперативно-розшукових заходів в ході кримінального провадження, пов`язаних із штучним створенням доказів.

У своїй заяві заявник просив визнати незаконною бездіяльність уповноваженого органу Ковельської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; зобов`язати уповноважену особу Ковельської місцевої прокуратуривнести відомості до ЄРДР про вчинене службовими особами Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 у співучасті з ОСОБА_8 , слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 383, ч. 1 ст. 364 КК України.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити. Додатково пояснив, слідчим та прокурором не було внесено до ЄРДР постанову від 16.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року); постанову від 17.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), хоча відповідно до Положення про ЄРДР такі постанови повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тому просив суд зобов`язати прокурора Ковельської місцевої прокуратури у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні подану скаргу заперечила та пояснила, що за результатами перевірки заяви ОСОБА_3 надана відповідь про те, щов діях посадових осіб Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського ВП ГУНП у Волинській області відсутні будь-які порушення, а підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР немає. Вважає скаргу безпідставною та просила в її задоволенні відмовити.

Заслухавши заявника, прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Разом з тим, положення ст. 214 КПК України знаходяться у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Чинний на даний час Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012 року набрав чинності 20 листопада 2012 року.
Із змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що його доводи про вчинення прокурорами Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , слідчими Ковельського ВП ОСОБА_6 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 383, 367 КК України ґрунтуються лише на тому, що ними не було внесено до ЄРДР постанову від 16.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року) та постанову від 17.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), хоча відповідно до Положення про ЄРДР такі постанови повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як встановлено в судовому засіданні, дійсно 16.11.2012 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), а 17.11.2012 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року).

Порядок вирішення заяв та повідомлень про злочини, які надішли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності КПК України від 13 квітня 2012 року, і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи чи про відмову у порушенні кримінальної справи, регламентовано пунктом 3 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року).
Відповідно до п. 3 Розділу XI КПК України (в редакції 2012 року) "Перехідні положення", заяви та повідомлення про злочини, які надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування згідно з цим Кодексом для початку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться і в Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69, згідно п. 6.1 якого відомості про кримінальні правопорушення за заявами і повідомленнями, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України і в яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи чи про відмову в порушенні кримінальної справи вносяться до Реєстру органами досудового розслідування протягом десяти днів з моменту його впровадження.

Таким чином, станом на день набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року), постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.11.2012 року та від 17.11.2012 року вже були прийняті. Тобто рішення про відмову в порушенні кримінальних справ за відомостями про кримінальні правопорушення за заявами і повідомленнями, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом в даному випадку були прийняті на момент вступу в дію КПК України (в редакції 2012 року).

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави зробити висновок, що постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.11.2012 року та від 17.11.2012 року щодо ОСОБА_3 не підпадають під дію п. 6.1 зазначеного вище Положення, а тому у відповідних службових осіб не було обов`язку вносити дані постанови до ЄРДР.

Таким чином доводи заявника про наявність такого обов`язку є безпідставними та пов`язані з його власним тлумаченням норм зазначеного Положення.

Згідно п. 6.3 Положення, рішення за кримінальними правопорушеннями минулих років та у яких станом на 18 листопада 2012 року зупинено або закрито кримінальне провадження, вносяться до Реєстру у порядку, передбаченому п. 6.1 цього розділу, після відновлення провадження у них або скасування постанови про закриття кримінального провадження. При внесенні цих відомостей до Реєстру використовується реквізит "кримінальні правопорушення минулих років та у яких прийняті рішення".

Покликання заявника на вказаний пункт положення є також безпідставними, оскільки в даному випадку йдеться про постанови про відмову у відкритті кримінальної справи, а не про постанови про закриття кримінальних справ щодо нього.

Таким чином під час розгляду скарги встановлено, що заявник адресував до Ковельської місцевої прокуратури заяву, у якій не викладено конкретних обставин, які можуть свідчити про вчинення посадовими особами Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського відділу поліції кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 383, 367 КК України, тобто подана заява не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про наявність будь - яких ознак кримінального правопорушення в діях прокурорів та слідчих.

Зважаючи на викладене, звернення ОСОБА_3 до Ковельської місцевої прокуратури за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить жодних даних про вчинення кримінальних правопорушень, за викладених заявником обставин.
В той же час в судовому засіданні встановлено, що заступником керівника Ковельської місцевої прокуратури на заяву ОСОБА_3 надана відповідь про те, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що новий КПК України по іншому регулює порядок оскарження учасниками процесу дій слідчого і прокурора. Норми ст. 214 КПК України не передбачають обов`язку службових осіб правоохоронних органів вносити в ЄРДР відомості про факти, які перевірялись в ході дослідчих перевірок, за результатами чого прийняті рішення у відповідності до вимог КПК 1960 року. Тому у діях працівників прокуратури та поліції відсутні будь-які порушення. Підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР немає.

За таких обставин подана заявником до Ковельської місцевої прокуратури заява обґрунтовано була прийнята та розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян", а висновок прокурора Ковельської місцевої прокуратури про відсутність підстав для внесення прокурором відповідних відомостей до ЄРДР на момент прийняття цього рішення є підставним.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку про те, що подана заявником скарга є необґрунтованою та безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ч. 1 ст. 214, ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скаргиОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1