Ковельський міськрайонний суд Волинської області
В И Р О К І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

23 вересня 2010 року м.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Бондара В.М.

з участю: секретаря Рижко О.М.

прокурора Хомича Ю.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі кримінальну справу про обвинувачення: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого сім разів, останній раз 18.04.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, будучи раніше засудженим з іспитовим строком, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин при таких обставинах. Так, він 20 червня 2010 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись на подвірї біля власного житлового будинку по вул.Б.Хмельницького, 28 в с.Мизово Старовижівського району Волинської області, під час суперечки з своїм односельчанином ОСОБА_2, умисно наніс останньому декілька ударів металевою частиною господарських вил в область грудної клітки та інші частини тіла. В результаті чого ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колотої рани грудної клітки в третьому міжреберї по білягрудної лінії, більше десяти колотих непроникаючих ран передньої поверхні грудної клітки, колотої рани лівої шоки та правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та просить суд суворо його не карати. Показав, що 20.06.2010 року, приблизно біля 18 години, він знаходився по місцю свого проживання один, оскільки дружина поїхала по справах, а діти перебували в гостях у баби в м.Ковелі. В цей час до його прийшов ОСОБА_2, який приніс з собою пляшку горілки, яку вони вдвох розпили. Після цього ходили в магазин, де придбали дві пляшки вина, яке також вдвох вжили, після чого він сильно спянів і не памятає, що відбувалося далі. Але памятає, що він побачив, що на подвірї лежить ОСОБА_2 і хрипить, він подумав, що той теж сильно спянів, тому затягнув його в коридор будинку, а сам пішов спати. Прокинувся від того, що приїхала швидка допомога і медики почали надавати допомогу ОСОБА_2, а потів повезли його в лікарню. Пізніше приїхали працівники міліції, які затримали його по підозрі у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_2 Він вибачається перед потерпілим. Цивільний позов він визнає повністю.

Крім повного визнання своєї вини, винність ОСОБА_3 в інкримінованому злочині повністю стверджується зібраними по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він в післяобідню пору 20.06.2010 року прийшов до ОСОБА_3, з яким випив пляшку горілки та дві пляшки вина. Від випитого спиртного він сильно спянів і не памятає, що відбувалося далі, прийшов до свідомості тільки в лікарні, коли медичні працівники надавали йому допомогу. Він допускає, що саме ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження вилами, оскільки між ними виникла якась суперечка, яка могла закінчитися такими наслідками. На даний час йому повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, тому будь-яких претензій до підсудного він не має і просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що він 20.06.2010 року, приблизно о 21 годині, разом з дружиною проходив по дорозі повз подвіря ОСОБА_3 і побачив, що останній стояв на подвірї і щось кричав. Коли він придивився, то побачив, що ОСОБА_3 тримав в руках вила над тілом лежачого ОСОБА_2, обличчя якого було в крові. При цьому, ОСОБА_3 щось кричав, чи заколю, чи добю. Він почав заспокоювати ОСОБА_3, але той почав щось кричати в його адресу, але потім відійшов в сторону і поставив вила та трохи заспокоївся. Він з дружиною пішли до місцевої медички ОСОБА_5 і повідомили про побачене, після чого остання пішла в напрямку будинку ОСОБА_3

Аналогічні покази в судовому засіданні надала свідок ОСОБА_6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що 20.06.2010 року, приблизно о 21 годині до неї додому прийшов ОСОБА_4 з дружиною і повідомили, що на подвірї ОСОБА_3 лежить ОСОБА_2, в якого обличчя в крові. Вона пішла за вказаною адресою. На місці вона побачила, що на подвірї лежав ОСОБА_2 в якого були тілесні ушкодження в області грудної клітки. Вона відразу викликала швидку допомогу і надала першу медичну допомогу потерпілому. ОСОБА_2 нічого не говорив, був без свідомості, а ОСОБА_3 щось кричав голосно і пішов управлятися по господарству.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона разом з чоловіком ОСОБА_3, підсудним по цій справі, і двома неповнолітніми дітьми проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5. 20.06.2010 року приблизно о 20 годині до них додому прийшов ОСОБА_2, а вона в цей час поїхала велосипедом по справах, тому не бачила, що відбувалося в її будинку чи на подвірї. Близько 22 години вона повернулася додому і побачила, що на їх подвірї лежить ОСОБА_2, обличчя якого було в крові, тому вона відразу вирішила викликати місцеву медичку, але коли вийшла з двору, то побачила, що медичка до їх вже йшла. Їй не відомо, що могло статися в її подвірї і хто заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

Тако ж, винність ОСОБА_3 стверджується:

- протоколом огляду місця події від 21.06.2010 року стверджується, що на прилеглій території будинку № 28 по вул.Б.Хмельницького в с.Мизово Старовижівського району виявлені та вилучені господарські вила, якими, зі слів ОСОБА_3, він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2;

( а.с. 9-12)

- протоколом № 69 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння зазначено, що 21.06.2010 року в 03 годині проведено обстеження ОСОБА_3, яким встановлено, що на тілі ОСОБА_3 тілесні ушкодження відсутні, він скарг не висловлював, орієнтується в часі і просторі, мовна здатність не порушена, виявляє похитування при ходьбі, пояснив, що вживав горілку та вино.

( а.с. 16)

- актом № 387 наркологічної експертизи стверджується, що ОСОБА_3 страждає хронічним алкоголізмом ІІ ст., потребубує примусового лікування, терміном 12 місяців, оскільки страждає наркологічним захворюванням, яке становитьнебезпеку для здоровя оточуючих осіб;

(а.с. 60)

- актом № 350 амбулаторної, судово-психіатричної експертизи стверджується, що ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованих йому дій не виявляв і на даний час ознак хронічного психічного захворювання, чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного спяніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ознак будь-якого психічного розладу не виявляє, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

(а.с. 67-68)

Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що злочинні дії підсудного ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Тобто, своїми умисними діями, що виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу винного в їх сукупності, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До пом'якшуючих покарання обставин підсудному ОСОБА_3 суд відносить : щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

До обставин, які обтяжують покарання підсудного, суд відносить: вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Підсудний ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, працездатний, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак страждає хронічним алкоголізмом, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та теща-інвалід по зору, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, даний злочин вчинив, перебуваючи на іспитовому терміні при відбуванні покарання за попередній злочин.

Враховуючи наведене та фактичні обставини вчинення злочину, тяжкість скоєного злочину, ставлення підсудного до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції його від суспільства, із застосуванням покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією даної статті.

Речові докази по справі, у відповідності до положень ст. 81 КПК України, а саме: господарські вила, які вилучені з господарства ОСОБА_3, слід знищити.

Судові витрати по справі, у відповідності до положень ст. 93 КПК України, в сумі 634.32 гривень за проведення судових експертиз, слід стягнути з підсудного ОСОБА_3 в дохід держави.

Цивільний позов по справі заявлено прокурором в інтересах держави в особі Старовижівської районної лікарні до ОСОБА_3 за лікування потерпілого ОСОБА_2 в сумі 4 380.42 гривень, підсудний - цивільний відповідач ОСОБА_3 визнав повністю. Вказані позовні вимоги у відповідності до ст. 93-1 КПК України та ст. 1166 ЦК України відшкодовується особою, яка їх завдала, тобто цивільним відповідачем ОСОБА_3.

На майно підсудного ОСОБА_3 арешт не накладався.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3, до набрання вироком законної сили, слід залишити попередню - тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, С У Д ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк пять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбуте покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2008 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк пять років один місяць.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 21 червня 2010 року, з моменту фактичного затримання ОСОБА_3

Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, в особі Старовижівської районної лікарні, 4 380 (чотири тисячі триста вісімдесят) гривень 42 кіпійки.

Речові докази по справі: господарські вила - знищити.

Судові витрати по справі в сумі 634 ( шістсот тридцять чотири) гривень 32 копійки стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його поголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.М.БОНДАР