Дата документу Справа № 314/1689/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1689/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1459/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) стосовно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28 травня 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2013 року, не відбуту частину покарання за яким ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію» скорочено на половину, призначено до відбуття 1 рік 8 місяців 6 днів. Початок строку 30 серпня 2013 року, кінець строку 25 грудня 2015 року.

Як зазначено в ухвалі суду, ОСОБА_7 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2013 року засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію» не відбуту частину покарання скорочено наполовину, призначено до відбуття 1 рік 8 місяців 6 днів.

16 квітня 2015 року адміністрація Вільнянської ВК УДПтСУ в Запорізькій області № 20 звернулась до суду з поданням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання за вказаним вироком. Оскільки засуджений ОСОБА_7 відбув більше двох третин призначеного судом покарання, має ряд заохочень, усі стягнення знято та погашено у встановленому законом порядку, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 вересня 2013 року.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі Запорізької області, де знаходився з 02 вересня 2013 року по 26 серпня 2014 року, характеризувався наступним чином, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення соціально психологічної служби. Допущене порушення виражалось у недотриманні санітарно гігієнічних норм. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 26 серпня 2014 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання характеризується позитивно, має лише заохочення. За дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, був заохочений 2 рази правами начальника відділення соціально психологічної служби. Працевлаштований кухарем в їдальні установи, до праці ставиться сумлінно. При цьому останній працював лише 13 днів у 2014 році та 6 днів 2015 році.

Засуджений в період з 2014 року по 2015 рік мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останнє з яких отримав у березні 2015 року, безпосередньо перед настанням пільги.

Враховуючи вищевикладене виникають сумніви про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до паці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою провину у скоєному. А лише наполегливим прагненням будь яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердечно впевненим, що його участь у будь якій праці безперечно повинно потягнути за собою його умовно дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, вказує на те, що сумлінно працює, не порушує розпорядку режиму та дисципліну, сумлінно поводить себе, щиро кається у скоєному злочині, всі стягнення погашено у встановленому законом порядку. Просить ухвалу суду скасувати, задовольнити подання адміністрації Вільнянської ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20) по його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача; прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суд дів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє вправлення. Суд повинен ретельно з`ясувати ставлення засудженого до скоєного злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри стосовно його участі в суспільно корисній праці.

Так, судом першої інстанції при розгляді подання адміністрації взято до уваги поведінку засудженого ОСОБА_7 , яка не була стабільно позитивною та активною, наявність стягнень та заохочень, засуджений не проявляв себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного покарання.

На думку колегії суддів, при розгляді матеріалів провадження суд першої інстанції виконав вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про неможливість умовно дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання. Так, ставлення до праці ОСОБА_7 не можна визнати сумлінним, оскільки він, за весь час відбування покарання, працював лише 20 днів. Крім того, Законом України «Про амністію» йому вже скорочено строк покарання наполовину.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає правових підстав, зазначених у ст.409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали

Головуючий :

Судді: