Справа № 1-226/11
Провадження №11/772/69/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши 17 грудня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами: прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції, потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2015 року, яким, -
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Хмільника Вінницької області,
проживаючого -
АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища,
фізичної особи підприємця, одруженого,
на утриманні неповнолітніх дітей не має,
не військовозобов`язаного, раніше не судимого, -
визнано невинним та по суду виправдано за відсутністю в його діянні складу злочину.
Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - залишено без розгляду.
Запобіжний захід ОСОБА_6 - підписку про невиїзд, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.
Постанову старшого слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області від 04.10.2010 року про накладення арешту на автомобіль Opel Combo, днз НОМЕР_1 , причіп ПФ 01 Фермер, д. н. з. НОМЕР_2 , що зареєстровані за ОСОБА_6 , скасовано, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з вироку суду, протягом 2008 року в м. Хмільник ОСОБА_6 , з метою створення довірчих стосунків, умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_9 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем, а також власником магазинів в м. Хмільник з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , періодично час від часу брав в борг невеликі суми грошей у ОСОБА_9 , через певний проміжок часу повертав взяті в борг суми коштів, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 склались довірчі стосунки. В подальшому 30 вересня 2008 року ОСОБА_6 умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_9 , заволодів коштами останнього в сумі 31820 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 30.09.2008 року 154680,20 гривень.
Крім того, 3 лютого 2009 року, ОСОБА_6 будучи знайомим на протязі тривалого часу з ОСОБА_13 умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_13 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем, а також власником магазинів в м. Хмільник з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_13 , заволодів коштами останнього в сумі 11330 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 03.02.2009 року 87241 гривням.
Крім того, в кінці квітня 2009 року в м. Хмільник ОСОБА_6 будучи знайомим з ОСОБА_11 умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_11 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем, а також власником магазинів в м. Хмільник з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою 01.05.2009 року в м. Хмільник уклав з останнім договір позики та заволодів коштами на загальну суму 38250 гривень.
Крім того, на протязі 2008-2009 років ОСОБА_6 з метою створення довірчих стосунків, умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_10 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем, а також власником магазинів в м. Хмільник з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , періодично час від часу брав в борг невеликі суми грошей у гр. ОСОБА_10 , через певний проміжок часу повертав взяті в борг суми коштів, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 склались довірчі стосунки. В подальшому 17 червня 2009 року ОСОБА_6 умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_10 , заволодів коштами останнього в сумі 8750 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 17.06.2009 року 66599,75 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 будучи знайомим з ОСОБА_12 умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_12 неправдивої інформації про те, що він є власником майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , та з метою створення довірчих стосунків періодично час від часу брав в борг невеликі суми грошей у гр. ОСОБА_12 , через певний проміжок часу повертав взяті в борг суми коштів, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 склались довірчі стосунки. 21.06.2009 року в м. Хмільнику ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволодів коштами ОСОБА_12 в сумі 4780 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 21.06.2009 року 36411,72 гривень.
На протязі 2002-2008 років в м. Хмільник ОСОБА_6 з метою створення довірчих стосунків, умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_16 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем, а також власником магазинів в м. Хмільнику з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , періодично час від часу брав в борг невеликі суми грошей у гр. ОСОБА_16 , через певний проміжок часу повертав взяті в борг суми коштів, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 склались довірчі стосунки. В подальшому 01.07.2009 року ОСОБА_6 умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_16 , уклав договір позики та заволодів коштами останнього в сумі 10250 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 01.07.2009 року 78210,57 гривень
Крім того, на протязі 2008-2009 років ОСОБА_6 з метою створення довірчих стосунків, умисно, шляхом обману, який виразився в повідомленні ОСОБА_14 неправдивої інформації про те, що він є приватним підприємцем , а також власником магазинів в м. Хмільник з продажу мобільних телефонів, власником іншого майна, зокрема будинку за адресою АДРЕСА_1 , періодично час від часу брав в борг невеликі суми грошей у гр. ОСОБА_14 , через певний проміжок часу повертав взяті в борг суми коштів, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 склались довірчі стосунки. В подальшому 1 липня 2009 року ОСОБА_6 умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_14 , заволодів коштами останнього в сумі 32000 гривень.
На даний вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд в суд І інстанції в іншому складі, через істотні порушення кримінально-процесуального закону, неповноти судового слідства, невідповідність висновків суду І інстанції фактичним обставинам кримінальної справи та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
В своїй апеляційній скарзі з доповненнями потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 просять скасувати вирок суду І інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду, пояснюючи це тим, що вирок є незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років; цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що вирок суду І інстанції є необґрунтованим та постановленим з порушеннями матеріального і процесуального законодавства, судом не враховано обставини, що мають суттєве значення для постановлення правомірного вироку.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги; потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг з доповненнями, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та апеляція з доповненням потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підлягає задоволенню, а апеляція потерпілого ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 334 КПК України 1960 року, мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкликає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого. У мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову.
У порушення вищезазначених норм кримінально процесуального закону судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано, чому докази, на які посилається сторона обвинувачення, розцінюються судом як докази, що навпаки, доводять невинуватість підсудного ОСОБА_18 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також необґрунтовано, з яких підстав суд бере до уваги одні докази, а інші відкидає.
Зокрема дослідженні під час судового слідства розписки та договори позики, які ОСОБА_19 писав на прохання потерпілих через значний час після отримання та використання отриманих від потерпілих грошових коштів, та зі спливом строку повернення цих коштів, писав нові розписки, вільно вказуючи у них суми більші, а ніж позичені у потерпілих, що свідчить про те, що підсудний не мав наміру їх повертати, а саме:
розписку ОСОБА_18 від 21.05.2009 року проте, що він позичив у ОСОБА_20 31820 доларів США і зобов`язується повернути до 01.06.2009 року (а. с. 9, т. 1);
розписку від 21.05.2009 року проте, що він позичив у ОСОБА_20 31820 доларів США і зобов`язується повернути до 01.06.2009 року (а.с. 10, т. 1);
розписку від 02.07.2009, року проте, що він зобов`язується до 14.07.2009 року повернути Стспанюку. JI.O. 15000 доларів США в рахунок загального боргу 31820 доларів СІІІА (а.с. 11. г. 1);
договір позики від 01.07.2009 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про те, що вони позичили 10250 доларів США, які зобов`язуються повернути до 01 жовтня 2009 року та розписка від 01.07.2009 року про отримання ним у ОСОБА_15 коштів в сумі 10250 доларів США (а.с. 21,т.1);
розписку від 17.06.2008 року про те, що він позичив у ОСОБА_10 20000 доларів США до 17.07.2008 року (а.с. 30. т.1);
розписку від 19.12.2008 року про те, що він позичив у ОСОБА_10 14650 доларів США до 23.12.2008 року. Запис: Віддав 16000 гривень 19.12.2008 року (а.с. З 1, т. 1);
розписку від 18.02.2009 року про те, що він позичив у ОСОБА_10 3000 доларів США. Зобов`язався повернути - о 19.00 годині 18.02.2009 року (а. с. 32 т. 1);
розписку від 18.02.2009 року про те, що він позичив у ОСОБА_10 8350 доларів США. Зобов`язався повернути до 20.02.2009 року (а.с. 33, т. 1);
розписку від 17.06.2009 року про те, що він позичив у ОСОБА_10 10750 доларів США. Зобов`язався Швернути до 17.07.2009 року (а.с. 34, ті);
розписку від 01.07.2009 року про те, що він позичив у ОСОБА_14 32000 гривень на будівництво паркану і зобов`язався повернути до 17.06.2010 року (а. с. 36, т. 1);
розписку від 21.06.2009 року про те, що він взяв у борг у ОСОБА_12 4780 доларів США і зобов`язався повернути до 21.07.2009 року (а.с. 65, т. 1);
договір позики від 01.05.2009 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_11 про те, що він позичив у ОСОБА_11 38250 гривень, які зобов`язуються повернути до 20.05.2009 року. Підпис в договорі є свідчення отримання коштів. Доказом повернення є складання розписки (а.с. 81, 82, т.1);
розписку від 27.01.2010 року про те, що він позичив у ОСОБА_13 11330 доларів СІІІА і зобов`язався повернути до 03.02.2010 року (а.с. - 112, т. 1).
Суд розцінив, як доказ невинуватості вказані вище розписки та договори позики підсудного ОСОБА_18 , які, як запевнив підсудний у судовому засіданні, він писав добровільно та власноручно.
Також під час судового слідства, жодним чином не підтвердились покази підсудного про постачання мототехніки по 10, 15, 20 штук, в загальній кількості 110 штук, до міста Хмельницький.
Однак, суд в порушення вищезазначених норм виніс вирок відносно підсудного ОСОБА_18 , покладаючись на припущення, зазначивши що взаєморозрахунки між Вінницькою філією ТОВ «Укравтозапчастина» та ФОП ОСОБА_22 та видаткових накладних, за період з 04.04.2008 року по 16.01.2009 року, за моторолери та комплектуючі до них на загальну суму 409 853,64 грн., що може свідчити про те, що грошові кошти отримані ОСОБА_21 від потерпілих могли повністю або частково бути вкладеними у придбання вказаного товару.
Окрім того, судом першої інстанції не усунуто недоліки зазначені в ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 28 травня 2014 року, щодо проведення перехресного допиту із ОСОБА_22 та надання правової оцінки показанням ТОВ «Укравтозапчастина», а також осіб, які виготовляли та видавали товарні накладні, а саме ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , щодо наявності причетності інших осіб до господарської діяльності ФОП ОСОБА_22 .
Таким чином, судом порушено вимоги ст. 375 КПК України 1960 року та допущено неповноту судового розгляду.
Поряд із цим суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку безпідставно та необґрунтовано зазначив, що потерпілі могли і повинні були усвідомлювати, що підприємницькі ризики можуть призвести до того, що позика не буде повернута в обумовлені строки або й взагалі не буде повернута, а ризик настання таких негативних наслідків прямо пропорційно залежить від рівня прибутковості бізнесу та від виникнення різних форс-мажорних обставин.
В той час, як підсудний ОСОБА_19 , під час судового слідства надав покази, щодо товарно-грошового обороту за реалізацію мобільних телефонів та мототехніки, який зі слів підсудного складав близько 150 тис. грн., та одержуваного ним прибутку, який складав близько 20 тис. грн. в місяць, на період заволодіння підсудним коштами потерпілих на загальну суму 493 393 гривень 20 коп., та надаючи розписки, та підписуючи договори позики, про повернення коштів за досить короткий термін, достовірно знаючи та розуміючи те, то з наявністю такого товарообороту та прибутку повернення коштів є неможливим, однак судом не прийнято до уваги покази підсудного, а лише вибірково викладено їх у вироку, зокрема в частині показів підсудного ОСОБА_18 , що останній вклавши позичені у потерпілих кошти у підприємницьку діяльність своєї матері ОСОБА_25 та дружини ОСОБА_22 якою фактично займався він сам, він не міг передбачити, що виникнуть обставини, які не залежать від його волі, зокрема світова економічна криза, падіння курсу гривні, зростання курсу долара США, та інше, що перешкодить йому виконати взяті зобов`язання перед потерпілими щодо повернення отриманих від них коштів.
Таким чином, порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповнота судового розгляду призвели до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінальної справи і до неправильного застосування кримінального закону і безпідставного виправдання ОСОБА_18 за ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час нового судового розгляду справи суду необхідно ретельно дослідити надані докази в їх сукупності і усунути порушення вимог КПК України та відповідно до досліджених доказів винести по справі законне та обгрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України (ред. 1960 р.), Апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляцію прокурора та апеляцію з доповненням потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 задовольнити.
Апеляцію потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду від 13.07.15 стосовно ОСОБА_18 за ч. 4 ст. 190 КК України скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області в іншому складі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом згідно: