В И Р О К
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа153/508/15-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області
кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000055 від 28 січня 2015 року, №153/508/15-к про обвинувачення
ОСОБА_3 ,
який народився у 1979 році у квітні місяці 09 числа, місце народження місто Ямпіль Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, сімейний стан одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України,
за участю старшого прокурора прокуратури Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
потерпілої цивільного позивача ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_13 ,
В С Т А Н О В И В :
28 січня 2015 року близько 20 години 35 хвилин обвинувачений ОСОБА_12 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 2.10, 12.3 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. Комінтерна в м. Ямпіль Вінницької області поблизу ЗОШ №1 маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які рухались краєм проїжджої частини в попутному напрямку, не прийняв своєчасних заходів до зменшення швидкості та безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на останніх передньою правою частиною автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5 від 18 березня 2015 року, отримала тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу в обидві півкулі головного мозку, набряку та набухання речовини головного мозку, закритої травми живота, розриву діафрагмальної поверхні печінки, внутрішньочеревної кровотечі (1500 мл.), закритого перелому лівого стегна та обох кісток правої гомілки, садни в ділянці лівої гомілки, синця в ділянці правої гомілки, травматичного шоку, які виникли від дії тупого/их/, твердого/их/ предмета /ів/ або від співудару об нього/них/ під час дорожньо-транспортнї пригоди i відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та стоять у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_14 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_15 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 6 від 18 березня 2015 року, отримав тілесні ушкодження у виді: сполучної травми тіла, відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому лобної кістки, перелому кісток склепіння та основи черепа субарахноїдальної гематоми тім`яної ділянки в об`ємі 50 мл., закритого перелому правого плеча та правої гомілки, відкритого перелому лівої гомілки, садна в поперековій ділянці, по задній поверхні лівого та правого стегон, лівої гомілки, в ділянці чола, синців в ділянці обох очей, в ділянці правого плеча, які виникли від дії тупого/их/, твердого/их/ предмета/ів/ або від співудару об нього/них/, під час дорожньо-транспортної пригоди i відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх утворення та перебувають у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_15 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_12 допустив порушення вимог п.п. 2.9 (а), 2.10, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 2.9 (а) - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- 2.10. (а-е) - У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
- п. 12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення ОСОБА_12 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку із наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Kpiм того, 28 січня 2015 року близько 20 години 35 хвилин обвинувачений ОСОБА_12 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Комінтерна в м. Ямпіль Вінницької області, в районі ЗОШ №1, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які рухались біля правого краю дороги по напрямку руху автомобіля, тим самим своїми діями поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, яким внаслідок ДТП заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння. Після вчинення наїзду водій ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що пішохід ОСОБА_14 , отримала тілесні ушкодження та залишилась на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_15 від удару об автомобіль упав на переднє лобове скло автомобіля та розбивши його залишився у салоні, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не звернувся за допомогою до ociб, які були очевидцями пригоди та не відправив потерпілих до лікувального закладу, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, продовжуючи керувати автомобілем, в салоні якого залишався ОСОБА_15 , самовільно залишив місце події.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у скоєному визнав частково і пояснив, що 28 січня 2015 року перебуваючи в вдома випив 3 стакани домашнього вина, після чого поїхав автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 в магазин «Океан», де купив хліб та пляшку 0,5 л. горілки, яку випив разом із знайомими. Пояснив, що знайомі попросили його, аби він відвіз їх додому в район газконтори. Повертаючись додому він поїхав по вул. Комінтерна в м. Ямпіль Вінницької області та біля ЗОШ №1 почув, що у машину щось стукнуло. Вказав, що він не бачив ніякої перешкоди на дорозі, фари були включені. Після того, як він почув, що щось стукнуло він не зупиняючись поїхав додому. Приїхавши додому, поставив автомобіль на подвір`ї та побачив, що у салоні автомобіля лежить чоловік. Лобове скло автомобіля було розбите. Після чого він покликав дружину, яка викликала працівників міліції та швидку допомогу. Вказав, що він нікуди не тікав. Також пояснив, що рухався автомобілем з швидкістю приблизно 60 км/год. Зазначив, що він нічого не пам`ятає. У скоєному щиро розкаюється, зазначив, що не хотів аби таке сталося та готовий нести кримінальну відповідальність. Цивільний позов потерпілих визнає частково.
Потерпіла ОСОБА_6 по призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 покладається на розгляд. Цивільний позов підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 по призначенню покарання покладається на розгляд суду. Позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.
Із показів свідка ОСОБА_16 даних ним у судовому засіданні встановлено, що у січні місяці 2015 року близько 21 години вечора, він йшов разом із своїм знайомим ОСОБА_17 .. Бачив, що по вулиці Комінтерна на великій швидкості рухався автомобіль світлого кольору, в якого було ввімкнене дальнє світло фар. Під час ДТП не було чути, що водій автомобіля гальмує. Коли біля них проїжджав автомобіль, то світло водій вимкнув. Бачив людину в салоні автомобіля, голова і тулуб якої через лобове скло автомобіля були всередині, а ноги назовні. Вони з ОСОБА_17 побігли до місця ДТП, де побачили жінку, яка лежала на узбіччі без ознак життя. ОСОБА_17 викликав працівників міліції.

Із показів свідка ОСОБА_18 даних ним у судовому засіданні встановлено, взимку 2015 року він йшов додому близько 21 години біля школи №1 по вулиці Комінтерна в сторону виїзду з міста Ямпіль. З іншої сторони він бачив двох пішоходів. В той час їхала машина із увімкненими 4 фарами, який рухався на великій швидкості. Бачив, як автомобіль збив людину, яка перелетіла через машину та впала на капот. Автомобіль під час удару зменшив швидкість, але продовжував рухатись. Підійшовши ближче до місця ДТП, побачили жінку, яка лежала на узбіччі та була без ознак життя.
Із показів свідка ОСОБА_19 даних нею у судовому засіданні встановлено, що 28 січня 2015 року у вечірню пору доби вона поверталась додому від своєї матері, яка проживає по вулиці Комінтерна міста Ямпіль Вінницької області. Біля неї на великій швидкості проїхав автомобіль світлого кольору. Через короткий проміжок часу почула різкий звук удару. Розпочавши рух своїм автомобілем по вулиці Комінтерна міста Ямпіль, її зупинили троє хлопців і повідомили, що сталось ДТП. Попросили надати допомогу потерпілій. На що вона відмовилась, пояснивши їм, що з нею в автомобілі маленька дитина. Натомість поїхала до Ямпільської ЦРЛ Вінницької області де повідомила про ДТП.
Із показів свідка ОСОБА_20 даних ним у судовому засіданні встановлено, що покійний ОСОБА_15 доводиться йому рідним дядьком. 28 січня 2015 року близько 20 години 30 хвилин до його дружини зателефонували і повідомили, що трапилась ДТП із його дядьком ОСОБА_21 . Він прибув на місце події вулицю Комінтерна міста Ямпіль Вінницької області. Побачив тіло ОСОБА_14 на узбіччі дороги. ОСОБА_15 на місці пригоди не було. Від працівників міліції він дізнався, що чоловік, який збив ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , знаходиться у своєму домоволодінні. Тому він разом з іншими родичами поїхав до будинку обвинуваченого ОСОБА_12 .. Там побачив ОСОБА_15 , який був напівоголений, одягнутий в одні штани. Дружина ОСОБА_12 сказала їм, що ОСОБА_12 привіз ОСОБА_15 додому, хотів ОСОБА_15 закопати, а одяг спалити. На автомобілі були значні пошкодження. З боку пасажира було розбите лобове скло, пошкоджений капот та дах автомобіля.
Із показів свідка ОСОБА_22 даних ним у судовому засіданні встановлено, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 доводились йому родичами. 28 січня 2015 року ввечері йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_15 збив автомобіль. Прибувши на місце ДТП він дізнався, що збили ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .. Самого ОСОБА_15 на місці ДТП не було. ОСОБА_14 лежала на узбіччі без ознак життя. ОСОБА_14 завезли до місцевого моргу. Потім поїхали до домоволодіння ОСОБА_12 .. На подвір`ї стояв автомобіль. З правого боку автомобіля було пошкоджено капот та розбите лобове скло. На землі лежало напівоголене тіло людини, вкрите покривалом.
Із показів свідка ОСОБА_23 даних ним у судовому засіданні встановлено, що він перебував у дружніх стосунках з покійними ОСОБА_15 та ОСОБА_14 28 січня 2015 року він прибув на місце ДТП. Де побачив розкидані речі на дорозі та узбіччі. Пізніше разом із слідчим Ямпільського РВ УМВС. України у Вінницькій області він приїхав до домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_12 .. Там, на подвір`ї домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_12 побачив автомобіль. З правого боку від пасажира автомобіль був пошкоджений та розбите лобове скло.
Із показів свідка ОСОБА_24 даних нею у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 доводиться їй чоловіком. 28 січня 2015 року близько 21 години вечора вона почула як на подвір`я заїхав автомобіль. Коли вийшла на вулицю, то побачила, що її чоловік ОСОБА_12 витягує з автомобіля тіло людини. Чоловік сказав допомогти йому витягнути тіло. Оскільки тіло ОСОБА_15 було бездиханним, то випадково було стягнуто з нього світер. Вони викликали швидку допомогу. Працівниками невідкладної швидкої допомоги було констатовано, що ОСОБА_15 мертвий.
Із показів свідка ОСОБА_25 даних нею у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 доводиться їй сином. 28 січня 2015 року ввечері їй зателефонувала невістка ОСОБА_24 та повідомила, що ОСОБА_12 збив людину. Прийшовши до домоволодіння сина ОСОБА_12 побачила на подвір`ї біля автомобіля напівоголене тіло людини. Вона накрила тіло світером, який лежав поряд. Вони викликали швидку допомогу. Працівниками невідкладної швидкої допомоги було констатовано, що ОСОБА_15 мертвий.
- у витязі з кримінального провадження №0000055 (а.с.1 т.1), із якого встановлено, що кримінальне провадження порушене на підставі повідомлення, яке надійшло 28 січня 2015 року та самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення по факту 28 січня 2015 року у вечірній час здійснення наїзду ОСОБА_12 на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які загинули від отриманих травм на місці пригоди по АДРЕСА_2 та по факту залишення ОСОБА_12 в небезпечному для життя становищі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;
- у протоколі огляду місця події від 28 січня 2015 року (а.с.9-12 т.1), із якого встановлено, що місцем події є проїжджа частина вулиці Комінтерна (біля ЗОШ №1) м.Ямпіль Вінницької області, де виявлено труп жінки із тілесними пошкодженнями різної локалізації;
- у схемі до протоколу огляду місця події від 29 січня 2015 року та фотоілюстрації до неї (а.с.13-23 т.1), із яких встановлено загальний вигляд проїзної частини дороги місця ДТП, детальний та загальний вигляд розкиданих на узбіччі речей, загальний та детальний вигляд частин автомобіля, детальний вигляд положення та місцезнаходження тіла;
- у протоколі огляду місця події від 29 січня 2015 року (а.с.32-39 т.1), із якого встановлено, що місцем події є домоволодіння АДРЕСА_1 , на території якого виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 із пошкодженнями правої частини бамперу, правої передньої фари та розбитим лобовим склом, а також виявлено труп чоловіка із тілесними пошкодженнями різної локалізації та відсутністю на ньому верхньої частини одягу;
- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28 січня 2015 року №1 (а.с.43 т.1), із якого встановлено, що ОСОБА_12 перебував у стані алкогольного сп`яніння із вмістом алкоголю в крові 2,6 проміле;
- у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 січня 2015 року (а.с.69-70 т.1), із якого встановлено, що ОСОБА_12 було затримано 29 січня 2015 року о 13 годині 40 хвилин в СУ УМВС України у Вінницькій області співробітником ВР ДТП УМВС України у Вінницькій області. Підставою затримання є сукупність ознак на тілі, одязі ОСОБА_12 , автомобілі марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користується останній та місця події, які вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
- в ухвалі міського суду Вінницької області від 30 січня 2015 року (а.с.80-83 т.1), із якої встановлено, що 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з моменту затримання строком на 59 днів, тобто до 28 березня 2015 року;
- у відповіді комунального закладу Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 16 лютого 2015 року №481-м (а.с.86 т.1), із якої встановлено, що ОСОБА_12 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває;
- у відповіді Комунального закладу «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.акад.О.І.Ющенка» від 17 лютого 2015 року №20-678 (а.с.88 т.1), із якої встановлено, що ОСОБА_12 станом на 12 лютого 2015 року на обліку у психоневрологічній лікарні ім.акад. ОСОБА_26 не значиться;
- у вимозі виданої МВС України УМВД Вінницької області 10 березня 2015 року (а.с.89 т.1), із якої встановлено, що ОСОБА_12 раніше не судимий;
- у постанові про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 29 січня 2015 року (а.с.90 т.1), із якої встановлено, що в якості речового доказу приєднано до кримінального провадження №0000055 автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 , який тимчасово зберігається на території спец майданчика Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області;
- у висновку експерта судово-медичної експертизи №5 від 18 березня 2015 року (а.с.93-95 т.1), з якого встановлено, що ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу в обидві півкулі головного мозку, набряку та набухання речовини головного мозку, закритої травми живота, розриву діафрагмальної поверхні печінки, внутрішньочеревної кровотечі (1500 мл.), закритого перелому лівого стегна та обох кісток правої гомілки, садни в ділянці лівої гомілки, синця в ділянці правої гомілки, травматичного шоку, які виникли від дії тупого/их/, твердого/их/ предмета /ів/ або від співудару об нього/них/ під час дорожньо-транспортної пригоди i відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_14 . Питання чи могла б настати смерть ОСОБА_14 за умов надання їй першої медичної допомоги ОСОБА_12 безпосередньо після наїзду залежить від індивідуальних особливостей організму ОСОБА_14 та кваліфікації надання медичної допомоги;
- у висновку експерта судово-медичної експертизи №6 від 18 березня 2015 року (а.с.98-100 т.1), з якого встановлено, що ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у виді: сполучної травми тіла, відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому лобної кістки, перелому кісток склепіння та основи черепа субарахноїдальної гематоми тім`яної ділянки в об`ємі 50 мл., закритого перелому правого плеча та правої гомілки, відкритого перелому лівої гомілки, садна в поперековій ділянці, по задній поверхні лівого та правого стегон, лівої гомілки, в ділянці чола, синців в ділянці обох очей, в ділянці правого плеча, які виникли від дії тупого/их/, твердого/их/ предмета/ів/ або від співудару об нього/них/, під час дорожньо-транспортної пригоди i відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_15 . Питання чи могла б настати смерть ОСОБА_14 за умов надання йому першої медичної допомоги ОСОБА_12 безпосередньо після наїзду залежить від індивідуальних особливостей організму ОСОБА_15 та кваліфікації надання медичної допомоги;
- у висновку експерта №290 від 29 січня 2015 року (а.с.104 т.1), з якого встановлено, що при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_12 , методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 2,0%. Наявність метилового спирту, а також про пилового, бутилового, алілового спиртів та їх ізометрів не виявлено;
- у висновку судової цитологічної експертизи №89 від 29 січня 2015 року (а.с.108-110 т.1), із якого встановлено, що на ватному тампоні зі змивом речовини з капоту автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 наявна кров, яка може походити від потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ;
- у висновку судової авто-технічної експертизи №71а від 09 лютого 2015 року (а.с.115-121 т.1), із якого встановлено, що в ситуації, що склалася водій ОСОБА_12 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом виконання вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України, при цьому в його діях вбачається невідповідність вказаній вимозі ПДР України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї ДТП. Порушення вимог п.2.10 ПДР України ОСОБА_12 носить адміністративний характер і в причинному зв`язку із наслідками ДТП не знаходиться. Порушення водієм ОСОБА_12 вимог п. 2.13 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками цієї ДТП;
- у висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №70а від 11 березня 2015 року (а.с.126-130 т.1), з якого встановлено, що робоча гальмівна системи та рульове керування автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 знаходяться у працездатному стані, у деталях гальмівної системи та рульового керування вказаного автомобіля експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП не виявлено;
- у протоколі огляду транспортного засобу від 19 лютого 2015 року (а.с.131-133 т.1), з якого встановлено, що на арештмайданчику при Ямпільському РВ УМВС України у Вінницькій області було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 та виявлено пошкодження лобового скла розбита ліва фара автомобіля, основна деформація в лівій частині автомобіля. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні та на гумовому килимку виявлені плями бурого кольору, схожих на кров. З місця пригоди вилучені фрагмент розбитої передньої лівої фари автомобіля, яка розташована ближче до радіатора та з капоту автомобіля вилучено три фрагменти лак офарбованого покриття;
- у висновку судової трасологічної експертизи №79-Т від 25 лютого 2015 року (а.с.138-143 т.1), з якого встановлено, що виявлені на місці події уламки фарного скла могли складати єдине ціле фарне скло правої фари автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 .
- у висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №52 від 12 березня 2015 року (а.с.148-154 т.1), із якого встановлено, що вилучені під час огляду місця події речовини мають спільну групову належність із лакофарбовим покриттям автомобіля марки « ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- у копіях свідоцтв серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с.174-175 т.1), із яких вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані загинувші ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ;
- в ухвалі Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2015 року (а.с.67-72 т.2), з якої встановлено, що ОСОБА_12 продовжено строк тримання під вартою до шістдесят днів, тобто, до 27 травня 2015 року;
- у копіях свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 (а.с.143-144 т.2), з яких встановлено, що ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- у копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.144 т.2), встановлено, що у дружини обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_24 є дитина ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- у довідці виданої Ямпільською міською радою Вінницької області 20 квітня 2015 року №113 (а.с.139 т.2), з якої встановлено, що ОСОБА_12 за останніх шість місяців при адміністративній комісії Ямпільської міської ради не притягувався;
- в ухвалі Ямпільського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2015 року (а.с.152 т.3), з якої встановлено, що ОСОБА_12 продовжено строк тримання під вартою до шістдесят днів, тобто, до 06 листопада 2015 року.
Показання обвинуваченого ОСОБА_12 у тім, що він не пам`ятає усіх обставин скоєного ним кримінального правопорушення, що він не бачив потерпілу ОСОБА_14 , яку залишив без допомоги на проїжджій частині вулиці Комінтерна та потерпілого ОСОБА_15 , який внаслідок наїзду опинився в салоні його автомобіля, є його захисною позицією. Ці показання повністю спростовуються висновком судової авто-технічної експертизи №71а від 09 лютого 2015 року (а.с.113-121 т.1). В ситуації, що склалася ОСОБА_12 об`єктивно міг бачити пішоходів і мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом виконання вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України за вказаних фактичних обставин. Тобто, за обставин вказаної ДТП обвинувачений бачив пішоходів, чув удар автомобіля, знизив швидкість руху та вимкнув світло фар, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . Відсутні підстави поза розумним сумнівом вважати, що він не бачив чи не міг бачити в салоні його автомобіля пішохода ОСОБА_15 , оскільки внаслідок наїзду на пішохода було розбите лобове скло автомобіля, що знаходиться в безпосередній близькості від сидіння водія.
Усі досліджені докази у їх сукупності повністю доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні ним вказаних суспільно-небезпечних та кримінально - каранних діянь.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, доведеною, а його дії кваліфікує за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель декількох осіб, та за ч.1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_12 за правилами ст. 65 КК України міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень - злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, яким грубо порушено встановлений порядок безпеки дорожнього руху та внаслідок якого настала загибель двох осіб, та злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, вчиненого проти життя та здоров`я особи, яким порушено гарантоване ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.27 Конституції України невід`ємне право кожної людини на життя. Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, що підтверджено даними, які містяться у повідомленні УМВС України у Вінницькій області, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має сім`ю, двох малолітніх дітей, що підтверджено даними, які містять довідки-характеристики за місцем його проживання та попередньої роботи в ПП «Ямпільбудсервіс», а також довідка, видана виконавчим комітетом Ямпільської міської ради про склад його сім`ї та свідоцтва про народження дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджено даними, які містять довідки КЗ «Соціотерапія» та КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня»
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ч.1 п.1 ст.66 КК України суд відносить щире каяття, що виразилося у критичній оцінці обвинуваченим своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд також відносить до пом`якшуючих обставин те, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_12 перебуває двоє малолітніх дітей, на його вихованні є ще одна дитина від першого шлюбу дружини, за місцем проживання та бувшої роботи характеризується позитивно.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення вказаних злочинів, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено фактичними даними, отриманими із показань самого обвинуваченого та із висновку №1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного 28 січня 2015 року о 23 годині 15 хвилин (а.с.43 т.1) та висновку судово-токсикологічної експертизи №290 від 29 січня 2015 року (а.с.104 т.1).
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд за правилами ст.50 КК України обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Суд враховує ту обставину, що обвинувачений вчинив два кримінальних правопорушення, внаслідок яких настала загибель двох людей, з місця події зник, завдану малолітнім дітям та батькам загиблих шкоду - відшкодував частково. Щире каяття обвинуваченого, відсутність судимостей, позитивна характеристика та наявність у нього малолітніх дітей з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння - 2% концентрації етилового спирту, суттєво не знижують суспільної небезпеки скоєного злочину, як і не знижують суспільної небезпечності особи обвинуваченого. Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинення ряду грубих порушень правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, ненадання допомоги, свідоме залишення у небезпеці та смерть двох осіб, діти яких залишилися сиротами, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_12 є суспільно-небезпечним і може бути виправлений та перевихований лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому є достатні підстави призначити йому міру покарання за кожен вчинений злочин у виді позбавлення волі. За наведених обставин, суд не має підстав для призначення міри покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч.3 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України. Суд визнає достатніми для його виправлення та перевиховання основне покарання у розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.286 КК України - у виді позбавлення волі та додаткове покарання у максимальному розмірі - позбавлення права керувати транспортними засобами. Суд визнає достатньою для його виправлення та перевиховання міру покарання у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України суд призначає остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого тримання під вартою, обране на підставі ухвали слідчого судді від 30 січня 2015 року на строк до 28 березня 2015 року, ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2015 року строк тримання під вартою продовжено до 27 травня 2015 року, ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2015 року строк тримання під вартою продовжено до 06 листопада 2015 року. При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості вчинених злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а тому суд керуючись правилами ст. 315 ч.3 КПК України, до вступу вироку в законну силу, має підстави залишити без змін.
Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено цивільний позов у розмірі 200000 гривень, по 100000 гривень на кожного.
Потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка також є законним представником малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_30 , заявлено цивільний позов на загальну суму 411805 гривень 14 копійок до обвинуваченого та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Крім цього, потерпіла ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_14 зазначила, що нею були здійсненні витрати на поховання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на загальну суму 6121 гривня, а також витрати на поминальний обід на загальну суму 4940 гривень, а всього витрати становлять 11061 гривню. Також потерпілі зазначили, що обвинуваченим ОСОБА_12 була застрахована цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на суму 100000 гривень на одного потерпілого. Також потерпілі в своєму позові зазначили, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були інвалідами третьої групи загального захворювання, були працездатними і їхній сукупній дохід за останні три місяці складав 16887 гривень 55 копійок, просять суд визначити розмір страхового відшкодування дітям загиблих по 4221 гривні 89 копійок на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2015 року до їх повноліття.
Крім цього, потерпілою ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу до обвинуваченого ОСОБА_12 про стягнення із нього процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування та судового провадження, всього на суму 744 гривні 14 копійок.
В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 збільшено позовні вимоги. У своїй заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_6 просить суд стягнути із ОСОБА_12 процесуальні витрати в сумі 702 гривні 92 копійки та 300000 гривень матеріальної шкоди, пов`язаної із звершенням будівництва житлового будинку для дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 35000 витрат на придбання двох нагробних пам`ятників ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .
Цивільний відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» цивільного позову не визнала, 12 жовтня 2015 року за вх.№6374 до суду надійшла заява-заперечення від Вінницької дирекції ПрАТ «Українська Пожежно-страхова компанія» із клопотанням про здійснення судового провадження без участі представника ПрАТ «Українська Пожежно-страхова компанія». В своєму запереченні цивільний відповідач посилається на безпідставність пред`явленого до нього позову, оскільки вважає, що у даному випадку, правовідносини між потерпілими і ПрАТ «УПСК» є цивільно-правовими і не випливають із обвинувачення, за яким обвинувачується ОСОБА_12 ..
Цивільний позов заявлений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_12 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без розгляду, оскільки за правилами п. 25 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом IIІ Закону № 1961-IV. Зокрема однією з умов є надання потерпілою стороною обвинуваченого вироку суду, що набув чинності відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування. Питання правовідносин, які випливають з договірних стосунків із страховими компаніями носять цивільно-правовий характер.
У даному випадку, правовідносини між потерпілими і ПрАТ «УПСК» є цивільно-правовими і не випливають із обвинувачення, за яким обвинувачується ОСОБА_12 .. Позов потерпілих у даному кримінальному провадженні може стосуватись лише обвинуваченого ОСОБА_12 , вимоги до страховика можуть розглядатись лише поза межами кримінального провадження, тобто в порядку цивільного судочинства. Позови про відшкодування шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення, не підлягають розгляду у кримінальній справі. Такі позови повинні розглядатись у порядку цивільного судочинства.
В зв`язку з чим позивачам рекомендовано, в разі невідшкодування страховою компанією збитків, звернутись до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.
При вирішенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування витрат на поховання, суд вважає їх частково обґрунтованими, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Тобто, ОСОБА_12 , як особа, винна у смерті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зобов`язаний відшкодовувати ці витрати.
Судом встановлено та підтверджується наданими цивільним позивачем ОСОБА_6 письмовим доказом, що потерпілою фактично понесені витрати, пов`язані з проведенням поховання (накладна №3 від 29 січня 2015 року а.с.39 т.2) та проведенням поминальних обідів (довідка від 24 лютого 2015 року а.с.38 т.2).
Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які винний не зобов`язаний згідно зі ст.1201 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а відтак вони не підлягають стягненню з обвинуваченого.
Таким чином, вважаючи доведеною ту обставину, що потерпіла ОСОБА_6 фактично понесла витрати, які підлягають відшкодуванню, на поховання на загальну суму 6121 гривня, що підтверджено належним чином оформленою та звіреною печаткою ФОП накладною №3 від 29 січня 2015 року (а.с.39 т.2), суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і має підстави стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 вказану суму. Суд не визнає належним доказом надану потерпілою ОСОБА_6 накладну №58 від 03 квітня 2015 року (а.с.114 т.2) про придбання нагробного пам`ятника на суму 35000 гривень, оскільки вказаний документ не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та не підтверджує факту здійснення цієї господарської операції. З урахуванням наведеного, в задоволенні іншої частини заявлених ОСОБА_6 позовних вимог про відшкодування витрат на поховання суд має підстави відмовити як таких, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Суд також не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_12 300000 гривень матеріальної шкоди, пов`язаної із завершенням будівництва житлового будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , оскільки така вимога не ґрунтується на положеннях ст.128 КПК України. Витрати на будівництво житлового будинку не є прямою дійсною шкодою, завданою кримінальним правопорушенням. Надані потерпілою копії витягу про державну реєстрацію прав та технічного паспорту житлового будинку не є належними та допустимими доказами і не свідчать про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги. Будь-якими іншими належними та допустимими доказами не доведено підстав та розміру відшкодування таких витрат із обвинуваченого. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог.
При вирішенні заявлених потерпілими позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд керується положеннями ст.1168 ЦК України, вважає їх частково обґрунтованими, виходячи із наступного.
Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є батьками померлої ОСОБА_14 , та вимоги малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є дітьми померлих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ґрунтуються на положеннях ч.2 ст.1168 ЦК України, оскільки батьки та діти є особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди.
Судом встановлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 втратили обох своїх батьків, назавжди залишилися круглими сиротами, позбавлені батьківського піклування і турботи, вимушені були залишити своє постійне місце проживання у місті Ямпіль Вінницької області та переїхати до місця проживання їх опікуна у місто Кривий Ріг, тобто, відбулися вимушені зміни у їх житті, діти перенесли стрес, втрати немайнового характеру та душевні хвилювання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілим дітям, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, у зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушення, неможливість відновлення попереднього стану, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду кожній потерпілій дитині у розмірі по 100000 гривень, які суд вважає обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити позовні вимоги.
Судом також встановлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 назавжди втратили свою дочку ОСОБА_14 , і ця втрата є непоправною, відбулися вимушені зміни у їх житті, вони перенесли сильні душевні хвилювання, біль та страждання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілим батькам ОСОБА_14 , суд враховує характер та обсяг моральних страждань, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, у зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням, неможливість відновлення попереднього стану, матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_12 , який ніде не працює, на утриманні має двох малолітніх дітей та на вихованні якого перебуває дитини від першого шлюбу дружини, а також те, що родичами обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_6 частково відшкодовано шкоду у розмірі 15000 гривень, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду кожному із цих потерпілих у розмірі по 25000 гривень, які суд вважає обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, частково задовольнити позовні вимоги.
При розв`язанні позовної вимоги про стягнення на користь малолітніх дітей шкоди, завданої смертю потерпілих їх батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , суд керується положеннями ст.1200 ЦК України, і має підстави відшкодувати її за рахунок обвинуваченого ОСОБА_12 .. Відповідно до вимог ст.1200 ч.ч. 1, 2 ЦК України діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають право на відшкодування шкоди до досягнення вісімнадцяти років( учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Із дослідженої судом довідки УПФУ від 06 лютого 2015 року (а.с.48 т.2) про доходи ОСОБА_14 встановлено, що її середньомісячний дохід (пенсія по інвалідності) станом на січень 2015 року становив 949 гривень. З вирахуванням частки, яка припадала на неї саму (половина доходу 474 гривень 50 копійок), відсутність працездатних осіб, які перебували на її утриманні, розмір середньомісячного доходу ОСОБА_14 на кожну дитину повинен становити по 237 гривень 25 копійок на кожну дитину (474,50 поділити на 2 = 237,25 ).
Із досліджених довідки НВК ЗОШ 1 ступеня-гімназії від 12 лютого 2015 року (а.с.46 т.2) та довідки УПФУ від 06 лютого 2015 року (а.с.47 т.2) встановлено, що середньомісячний дохід ОСОБА_15 станом на січень 2015 року становив всього 3663 гривні 37 копійок, з яких 1997 гривень 52 копійки (заробітна плата) та 1665 гривень 85 копійок (пенсія по інвалідності). З вирахуванням частки, яка припадала на нього самого (половина доходу 1831 гривня 68 копійок), наявність працездатної особи, яка перебувала на його утриманні (дружина ОСОБА_14 ), розмір середньомісячного доходу ОСОБА_15 на кожну дитину повинен становити по 610 гривень 56 копійок на кожну дитину (1831 гривня 68 копійок поділити на 3 кількість утриманців).
Таким чином, суд має підставу для стягнення із обвинуваченого ОСОБА_12 на користь дітей по 847 гривень 81 копійці на кожну дитину, щомісячно до досягнення вісімнадцяти років ( учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). З урахуванням наведеного, суд має підставу задовольнити позовні вимоги у цій частині. В задоволенні іншої частини позовних вимог, суд має підстави відмовити як в необґрунтованих.
При вирішенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_12 витрат, пов`язаних із прибуттям на виклик до органів досудового розслідування та суду, суд не має підстав для їх задоволення, оскільки ці витрати не є прямою дійсною шкодою, завданою кримінальним правопорушенням. Вказані витрати потерпілої є процесуальними витратам.
При вирішенні питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із участю потерпілих у кримінальному провадженні, суд керується положеннями ч.2 ст.122 КПК України та затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 р. N 710 Інструкцією про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів (зі змінами та доповненнями). Пунктом 1 Інструкції передбачено, що відповідно до законодавства (статті 121, 122 Кримінального процесуального кодексу України) за потерпілими зберігається середня заробітна плата за весь час, затрачений ними у зв`язку з явкою та викликом до органів досудового розслідування, прокуратури, суду. Крім цього, передбачено, що потерпілим, якщо виконання їх процесуальних функцій пов`язане з перебуванням за межами населеного пункту постійного проживання, компенсуються (відшкодовуються) такі витрати: вартість проїзду до місця виклику і назад. Пунктом 7 Інструкції передбачено що у кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.
Із реєстру матеріалів досудового розслідування та судового провадження встановлено, що допит потерпілої ОСОБА_6 в ході досудового розслідування здійснено 24 лютого 2015 року (а.с.169 т.1) з 10 години 20 хвилин до 10 години 50 хвилин, ознайомлення її із матеріалами досудового розслідування здійснене 19 березня 2015 року з 10 години 20 хвилин до 10 години 40 хвилин. Потерпілою надано проїзні документи, які підтверджують факт її прибуття на виклик із місця її проживання до міста Ямпіль, де проводився допит, 24 лютого 2015 року о 06 годині 50 хвилин прибуття та вибуття до місця проживання о 16 годині 00 хвилин 25 лютого 2015 року, вартість цих проїздів становить 330 гривень 07 копійок. Також потерпілою надано проїзні документи, які підтверджують факт її прибуття на виклик із місця її проживання до міста Вінниця, де вона була ознайомлена із матеріалами досудового розслідування 19 березня 2015 року о 05 годині 17 хвилин прибуття та вибуття до місця проживання о 22 годині 37 хвилин 19 березня 2015 року, вартість цих проїздів становить 260 гривень. Усі вказані процесуальні витрати на загальну суму 590 гривень 07 копійок підлягають оплаті органом, який зробив виклик УМВС України у Вінницькій області.
Процесуальні витрати, пов`язані із прибуттям потерпілої ОСОБА_6 до суду на загальну суму 1997 гривень 54 копійки. Усі вказані процесуальні витрати підлягають оплаті органом, який зробив виклик Ямпільським районним судом Вінницької області.
При вирішенні питання щодо речового доказу - автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 суд керується положеннями п. 5 ч.9 ст.100 КПК України, і має підстави повернути його законному володільцю, яким відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України є ОСОБА_12 .
При вирішенні питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, а саме: 393 гривні 12 копійок за проведення дослідження обставин і механізму ДТП, електротехнічного, технічного стану ТЗ простої складності; 491 гривню 04 копійки за проведення дослідження обставин і механізму ДТП, електротехнічного, технічного стану ТЗ простої складності;491 гривню 04 копійки за проведення трасо логічного дослідження простої складності; за проведення дослідження матеріалів речовин, виробів та харчових продуктів; у загальній сумі 2480 гривень 04 копійки, суд керується положеннями ст.124 КПК України, і має підстави стягнути їх із обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, обраного з метою забезпечення цивільного позову, на підставі ухвали суду від 27 березня 2015 року, у виді арешту нерухомого та рухомого майна обвинуваченого ОСОБА_12 , суд керується положеннями ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до якої суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. По скільки, загальний розмір вказаних сум перевищує суму, в межах якої було накладено арешт на майно обвинуваченого, тому вказаний захід забезпечення кримінального провадження залишається чинним до повного виконання судового рішення, ухваленого щодо цивільного позову.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_31 призначити у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Зарахувати до строку основного покарання, призначеного ОСОБА_12 строк досудового тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту його затримання - 29 січня 2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 100000 (сто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 100000 (сто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 6121 гривню відшкодування майнової шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, всього 31121 (тридцять одна тисяча сто двадцять одна) гривня.
Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягувати із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 , як законного представника малолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 847 (вісімсот сорок сім) гривень 81 копійці на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2015 року і до досягнення вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
У задоволенні іншої частини цивільного позову ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як законного представника малолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовити.
Позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як законного представника малолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду, роз`яснивши, що в разі невідшкодування страховою компанією збитків, потерпілий має право звернутись до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства,
Речовий доказ - автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 повернути його законному володільцю ОСОБА_12 .
Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави 2480 гривень 04 копійки процесуальних витрат на залучення експертів (висновки експертів НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області №70а від 11 березня 2015 року, №71а від 09 лютого 2015 року, №79-Т від 25 лютого 2015 року, № 52 від 12 березня 2015 року).
Потерпілій ОСОБА_6 здійснити оплату проїзду її прибуття на виклик із місця її проживання та вибуття до місця проживання на суму 590 (п`ятсот дев`яносто) гривень 07 копійок - Управлінням міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.
Потерпілій ОСОБА_6 здійснити оплату проїзду її прибуття на виклик із місця її проживання та вибуття до місця проживання на суму 2826 гривень 80 копійок - Ямпільським районним судом Вінницької області із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді від 30 січня 2015 року у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою.
Захід забезпечення кримінального провадження, обраний ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2015 року з метою забезпечення цивільного позову - арешт всього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_12 залишити чинним до повного виконання судового рішення, ухваленого щодо цивільного позову.
Згідно зі ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_32 ДЗЕРИН