У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Леона О.І.

суддів Калиняк О.М., Тенюха В.П.

з участю прокурора Максимчука А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією прокурора, засудженого ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької обл. від 17 лютого 2006 року ОСОБА_1 засуджений за ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ст. 70 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької обл. від 16 листопада 2006 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 7 (сім) років 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 14 листопада 2003 року; кінець строку відбуття покарання 14 лютого 2011 року.

Адміністрація Личаківської виправної колонії № 30 ДДУПВП у Львівській області за місцем відбування засудженим покарання та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради в порядку ст. 81 КК України звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_1, мотивуючи тим, що засуджений відбув 3/4 строку покарання, за час відбування покарання режим утримання не порушував, за активну участь у проведенні ремонтних робіт у приміщенні гуртожитку заохочувався оголошенням подяки, дисциплінарні стягнення не накладалися, на даний час до праці не залучається.

Постановою від 26 листопада 2009 року Шевченківський районний суд м. Львова відмовив у поданні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання.

ОСОБА_1 з постановою суду не погодився і оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляції засуджений просить постанову суду скасувати і справу повернути на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що за час відбування покарання його неодноразово заохочували за сумлінну працю та хорошу поведінку, стягнень у Личаківській виправній колонії в нього не було, в матеріалах справи є довідки про те, що після звільнення з місць позбавлення волі він буде зареєстрований і працевлаштований за місцем проживання.

Постанову суду в апеляційному порядку оскаржив також заступник Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_2, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. Вважає, що постанова суду не відповідає вимогам закону. Факти, на які покликався суд (засуджений тричі притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив особливо тяжкий злочин проти гідності та здоров'я особи, покарання йому призначене в межах мінімального терміну), не можуть бути підставою відмови в застосуванні ст. 81 КК України, так як були враховані судом при постановленні вироку і не свідчать про поведінку засудженого в місцях позбавлення волі. Суд не врахував, що засуджений протягом 2007-2009 років за сумлінну поведінку та ставлення до праці, активну участь у ремонтних роботах, чотири рази заохочувався адміністраціями різних установ виконання покарань і відповідно до ст. 101 КВК України в жовтні 2008 року був переведений з Ладиженської виправної колонії № 39 максимального рівня безпеки у Личаківську виправну колонію № 30 середнього рівня безпеки, де також заохочений у вигляді подяки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляцій та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.2 постанови від 26 квітня 2002 року № 3 „Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відбув більше 3/4 строку призначеного судом покарання, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, за період з 18 вересня 2007 року по 01 липня 2009 року тричі заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці й один раз за активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні; за час відбування покарання у виправних колоніях порушень вимог режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення на засудженого не накладались. У матеріалах справи містяться дані про те, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_1 буде працевлаштований, а також зареєстрований за місцем проживання своєї сестри.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції покликався на те, що за час відбування покарання до засудженого застосовувалося стягнення у виді суворої догани; добра поведінка та сумлінне ставлення до праці є обов'язком засудженого, а його поведінка повинна бути зразковою впродовж усього строку покарання.

Однак поза увагою суду залишилась та обставина, що стягнення було застосоване до засудженого 15 червня 2004 року за міжкамерний зв'язок під час утримання ОСОБА_1 у Чернівецькому слідчому ізоляторі ще до постановлення вироку, і згідно з ч.14 ст. 134 КВК України ОСОБА_1 визнається таким, що не має стягнення.

Застереження суду про те, що засуджений заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак добра поведінка та сумлінне ставлення до праці є обов'язком засудженого, суперечить змісту ст. 81 КК України, яка і визначає таку поведінку підставою умовно-дострокового звільнення.

Таким чином висновок суду про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1 ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах справи та без врахування даних про особу засудженого.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляції обґрунтованими; постанова суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора та ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2009 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: