справа № 201/1162/14-к
провадження № 1кс/201/366/2014
УХВАЛА

30 січня 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Прокурора ОСОБА_3

Заявника ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 15 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області. В обґрунтування своєї скарги заявник вказував на те, що ним на адресу прокуратури Дніпропетровської області було направлено заяву по вчинений злочин, яка була отримана прокуратурою 15 січня 2014 року та оскільки на теперішній час відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР не були, просив зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості до реєстру виконавши вимоги ст. 214 КПК України.

Заявник у судовому засіданні доводи скарги підтримав, на її задоволені наполягав.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на відсутність підстав для внесення відомостей вказаних у заяві до реєстру, у зв`язку з чим звернення заявника було розглянуто в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Судом встановлено, що 15 січня 2014 року на адресу прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_4 , в якій останній вказує на вчинений, на його думку, злочин.

Аналізуючи доводи скаржника, якими останній обґрунтовує наявність факту скоєння злочину, в контексті з вимогами кримінального процесуального кодексу, суд приходить до наступного.

Статтею 214 КПК України встановлено можливість звернення осіб до правоохоронних органів, в тому числі органів прокуратури, з заявами про вчинені злочини. Також нормою зазначеної статті визначено обов`язковість внесення заяв та повідомлень саме про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та на ті, що не містять таких. При цьому виходити в такому випадку слід саме зі змісту поданої заяви.

Адже, зважаючи на наявність інших форм звернення особи за захистом своїх законних прав та інтересів до правоохоронних органів, а також заходів реагування на їх порушення, передбачених, окрім іншого, Законом України «Про прокуратуру», подання саме по собі заяви про злочин, яка за змістом не містить в собі фактів та обставин, що б свідчили про вчинення будь-якою особою кримінального правопорушення, не може бути підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР. В той же час форми реагування на такі заяви, встановлюються іншими нормативними актами, а не КПК України, а тому оскарження цих дій та бездіяльності правоохоронних органів, не повинно здійснювати в порядку ст.303 КПК України.

Надаючи оцінку заяві ОСОБА_4 , яку останній розцінює, як заяву про вчинений злочин, суд не погоджуючись з позицією заявника, вважає, що в ній відсутні ознаки складу кримінального правопорушення. Так, доводи скаржника в цілому, не можуть розцінюватися як вчинений злочин, оскільки процесуальні дії слідчого при здійсненні ним досудового розслідування кримінального провадження, самі по собі не можуть свідчити про вчинення злочину. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий здійснюючи свої повноваження є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень є недопустимим. З тих же підстав не можуть свідчити про вчинення злочину дії суддів на які вказує заявник, адже вони вчинені при розгляді ними судових справ та в контексті ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», яким передбачено гарантії незалежності суддів, доводи скаржника можуть розцінюватись тільки як спосіб впливу на правосуддя.

Враховуючи відсутність ознак злочину у поданій ОСОБА_4 заяві, суд вважає, що підстави для задоволення його скарги відсутні, оскільки предметом оскарження відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України може бути виключно факт невнесення до ЄРДР заяви, що містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, обов`язок вносити до реєстру зави, що не містять в собі таких відомостей, у прокурора відсутній.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, суд вважає вимоги скаржника не обґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 40, 110, 214, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 15 січня 2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1