АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/48/15 Справа № 711/2184/13-к Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 та ч. 3 ст. 364 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18.12.2013 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мар`янівки, Лисянського району, Черкаської області, жителька АДРЕСА_1 , неодружена, утриманців не має, працююча продавцем ФОП « ОСОБА_12 », не судима,

визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 та ч. 3 ст. 364 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття 05 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 03 роки з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої.

Позбавлена ОСОБА_7 спеціального звання «підполковник міліції».

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Черкаси, жителька АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітню дитину віком 14 років, працююча директором ПП « ОСОБА_13 », не судима,

визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 та ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 364 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття 05 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 03 роки з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої.

Запобіжні заходи засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередні - підписки про невиїзд.

Стягнуто судові витрати з засудженої ОСОБА_7 в сумі 1 031,16 грн., перерахувавши їх в ГУДКСУ у Черкаській області, код 25574009, розрахунковий рахунок 0063, МФО 824018, одержувач НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, призначення платежу: відшкодування витрат за експертні роботи.

Стягнуто судові витрати з засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 2 707,20 грн. з кожної, перерахувавши їх в ГУДКУ у Київській області, код 25574630, розрахунковий рахунок 0705, МФО 821018, одержувач ДНДЕКЦ МВС України, призначення платежу: відшкодування витрат за експертні роботи.

Стягнуто судові витрати з засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1 593,92 грн. з кожної, перерахувавши їх в ГУДКУ у м. Києві, код 02883096, розрахунковий рахунок 0579, МФО 820019, призначення платежу: «за судово-почеркознавчу експертизу №674-П від 12.08.2011 року» та «за судово-почеркознавчу експертизу №786-П від 25.08.2011 року.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду підсудна ОСОБА_7 , працюючи на посаді старшого слідчого відділу по розслідуванню злочинів, вчинених проти життя, здоров`я, статевої свободи та статевої недоторканості особи слідчого управління УМВС України в Черкаській області, діючи умисно, з корисливих мотивів, у вересні - листопаді 2009 року, вступила в злочинну змову з підсудною ОСОБА_8 , з метою заволодіння, шляхом обману, майном померлого ОСОБА_14 , а саме: двокімнатною квартирою АДРЕСА_3 , яка, згідно ст. 1277 ЦК України, у зв`язку з відсутністю спадкоємців за заповітом і за законом, повинна була перейти у власність територіальної громади, шляхом оформлення на підсудну ОСОБА_7 спадщини, на підставі завідомо неправдивих даних, як на особу, яка нібито проживала однією сім`єю з покійним ОСОБА_14 . Так до відповідної попередньої домовленості, усвідомлюючи, що однією з умов необхідних для досягнення зазначеної злочинної мети потрібне судове рішення про встановлення факту проживання померлого ОСОБА_14 однією сім`єю з підсудною ОСОБА_7 , остання надала підсудній ОСОБА_8 довіреність на представництво її інтересів, на підставі якої та, достовірно знаючи, що підсудна ОСОБА_7 ніколи не проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_14 , підготувала, а підсудна ОСОБА_7 підписала, позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю її з померлим ОСОБА_14 без реєстрації шлюбу та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку 12 листопада 2009 року підсудна ОСОБА_8 подала до Соснівського районного суду м. Черкаси, при цьому в ній вказала завідомо неправдиві дані про те, що обвинувачена ОСОБА_7 постійно проживала з померлим ОСОБА_14 однією сім`єю з травня 2000 року і до його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаній квартирі. В свою чергу підсудна ОСОБА_7 , діючи, відповідно до попередньої домовленості, як працівник правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, отримала в службі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, заяву про видачу паспорту (ф.1) померлого ОСОБА_14 та в подальшому, використовуючи фотокартку останнього з вказаної заяви, разом з підсудною ОСОБА_8 , шляхом фотомонтажу, виготовили дві неправдиві сімейні фотографії із зображенням підсудної ОСОБА_7 та померлого ОСОБА_15 , які з метою підтвердження їх сумісного проживання та прийняття судом необхідного рішення на їх користь, підсудна ОСОБА_8 , діючи на підставі вищевказаної довіреності, надала як доказ до суду.

Вони ж, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння квартирою, з метою прийняття судом необхідного рішення, під час розгляду цивільної справи за позовом підсудної ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визначення додаткового строку для прийняття спадщини підмовили ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дати завідомо неправдиві свідчення та підтвердити факт проживання підсудної ОСОБА_7 з померлим ОСОБА_14 однією сім`єю, які не знаючи про дійсний злочинний намір підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_19 25 лютого 2010 року під час судового засідання у вказаній цивільній справі підтвердили факт проживання підсудної ОСОБА_7 з померлим ОСОБА_14 однією сім`єю у вказаній квартирі. На підставі неправдивих відомостей зазначених в позовній заяві та показів свідків, а також фотокарток з ознаками фотомонтажу, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2010 року позовну заяву підсудної ОСОБА_7 задоволено та встановлено факт проживання підсудної ОСОБА_7 і померлого ОСОБА_14 однією сім`єю з 31 травня 2000 року по 24 квітня 2009 року, тобто по день смерті ОСОБА_14 , а також визначено додатковий строк для подання підсудною ОСОБА_7 заяви для прийняття спадщини померлого ОСОБА_14 строком один місяць. Після набрання рішенням суду законної сили, з метою заволодіння вказаною квартирою, на підставі зазначеного рішення суду, 02 червня 2010 року підсудна ОСОБА_7 звернулась до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_14 . Однак свій злочинний намір підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не довели до кінця, оскільки ОСОБА_11 , який являвся третьою особою у вказаній цивільній справі, звернувся з заявою про вчинення вказаного злочину до правоохоронних органів. Таким чином підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконали усі дії, які вважали необхідними для заволодіння вказаною квартирою, вартість якої становить 78 945 грн., що у 261 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим могли спричинити збитків територіальній громаді у великих розмірах, але свої злочинні дії до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, так як їх злочинні дії присік ОСОБА_11 .

Вона ж, працюючи згідно наказу начальника УМВС України в Черкаській області № 23о/с від 10 лютого 2009 року, на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров`я, статевої свободи та статевої недоторканості особи слідчого управління УМВС України в Черкаській області, маючи спеціальне звання майор міліції, як представник влади, будучи наділеною: спеціальними владними повноваженнями при проведенні досудового слідства, і в силу займаної посади розслідувати кримінальні справи про злочини скоєні проти життя, здоров`я та статевої свободи особи та такі, що передбачені частинами 1 та 2 ст. 115 КК України, забезпечувати профілактику правопорушень, вносити до місцевих органів влади, підприємств, установ та організацій подання про усунення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, організовувати проведення серед населення роз`яснювальної роботи з питань боротьби із злочинністю, нести відповідальність за законність прийнятих рішень, щодо спрямування слідства, провадження слідчих дій та своєчасне їх виконання, тобто являючись службовою особою, вчинила зловживання владою за наступних обставин. Так, СУ УМВС України в Черкаській області розслідується кримінальна справа № , яка порушена 05 березня 2008 року за фактом умисного вбивства ОСОБА_20 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В ході розслідування вказаної кримінальної справи співробітниками УБОЗ УМВС України в Черкаській області спільно з УДАІ УМВС України в Черкаській області 19 березня 2008 року був затриманий автомобіль БМВ Х-5, номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_21 , який в подальшому, на підставі протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 19 березня 2008 року був поміщений на спеціальний майданчик Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області. Постановою начальника СУ УМВС України в Черкаській області від 31 липня 2009 року ОСОБА_22 був поновлений склад слідчої групи у вказаній кримінальній справі та проведення подальшого досудового слідства доручено декільком слідчим, тому числі і підсудній ОСОБА_7 30 грудня 2009 року остання, перебуваючи в складі слідчої групи по даній кримінальній справі, в приміщенні службового кабінету СУ УМВС України в Черкаській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна,189, достовірно знаючи, що вищевказаний автомобіль за даними Інтерполу викрадений на території Російської Федерації та перебуває в міжнародному розшуку з 2005 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїми владними повноваженнями, всупереч інтересам служби, в порушення ст. 10 Закону України «Про міліцію», склала, підписала та посвідчила печаткою СУ УМВС України в Черкаській області постанову від свого імені про проведення виїмки даного автомобіля зі спеціального майданчика Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області. Та цього ж дня, вона, перебуваючи на території спеціального майданчика Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21, в період часу з 16.30 год. до 16.55 год., на підставі вищевказаної постанови про проведення виїмки, з участю начальника спеціального майданчика ОСОБА_23 , а також в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 вилучила вищевказаний автомобіль зі спеціального майданчика Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області, про що власноручно склала відповідний протокол про проведення виїмки від 30 грудня 2009 року, та в подальшому за матеріальну винагороду, приблизно в розмірі 100 доларів СІЛА, незаконно здійснила відчуження вищевказаного автомобіля на користь невстановлених слідством осіб, чим спричинила тяжкі наслідки інтересам власника вищевказаного автомобіля громадянину Російської Федерації ОСОБА_26 , ринкова вартість автомобіля станом на 30 грудня 2009 року складає 192 179,87 грн., що у 591 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих їм злочинів вважає, що вирок суду є незаконним, тому просить вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18.12.2013 року скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким засудити:

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 364 КК України - до 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої, та на підставі ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «підполковник міліції».

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої, та позбавленням спеціального звання «підполковник міліції»;

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 364 КК України - до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженої.

В решті вирок залишити без змін.

Засуджена ОСОБА_8 також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати її дії зі ст.ст.15 ч.2, 190 ч.3 КК України на ст.ст.15 ч.2, 190 ч.2 КК України. За ст.ст.27 ч.5, 364 ч.3 КК України, по епізоду закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, закрити кримінальну справу та призначити їй за ст.ст.15 ч.2, 190 ч.2 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вирок суду вважає незаконним і необґрунтованим, з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства при визнанні під час судового слідства потерпілим по даній кримінальній справі ОСОБА_11 .

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу. Вирок суду вважає незаконним і необґрунтованим, з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, тому просить скасувати вирок суду першої інстанції повністю та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ст.ст.15 ч.2, 190 ч.3 КК України на ст.ст.15 ч.2, 190 ч.2 КК України. За ст.364 ч.3 КК України по епізоду закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, кримінальну справу закрити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 по епізоду зловживання службовим становищем при вилученні із штрафмайдана ДАІ УМВС України в Черкаській області автомобіля «БМВ Х-5» зі ст. 364 ч.3 на ст. 367 ч.2 КК України та призначити ОСОБА_7 за ст.ст.15 ч.2, 190 ч.2, 367 ч.2 КК України покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

До початку судового розгляду прокурор вніс зміни до своєї апеляції, в якій просить закрити провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.ст.27 ч.5, 364 ч.3, 364 ч.3 КК України у зв`язку з декриміналізацією ст.364 ч.3 КК України. В решті апеляцію залишити без змін.

Аналогічного змісту подав зміни до своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 . В решті апеляцію просив залишити без змін.

В своїх змінах до апеляційної скарги засуджена ОСОБА_8 просила виключити із обвинувачення ст.364 ч.3 КК України, посилаючись на її декриміналізацію, а обвинувачення за ст.190 ч.3, 15 ч.3 КК України її дії перекваліфікувати на 190 ч.2 ст.15 ч.2 КК України призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2011 році», оскільки в неї на утриманні є неповнолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку своєї апеляції, пояснення засуджених ОСОБА_7 та Барської і їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в підтримку своїх апеляцій, перевіривши та обговоривши матеріали кримінальної справи і доводи апеляцій всіх учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга засудженої ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними інкримінованих злочинів ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

В судовому засіданні як засуджена ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах визнали повністю, тим самим відмовилися від своїх апеляційних вимог в частині оспорювання фактичних обставин справи і доведеності їх вини.

Крім цього, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ доводи захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 зі ст.ст.15 ч.2, 190 ч.3 КК України на ст.ст. 15 ч.2, 190 ч.2 КК України є безпідставними, оскільки спрямованість умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на заволодіння всією квартирою нічим не спростований, тому кваліфікація дій засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.ст.15 ч.2, 190 ч.3 КК України є правильною.

Що стосується кваліфікації дій засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.364 ч.3 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч.1 ст.364 КК України, а дії засудженої ОСОБА_8 перекваліфікувати на ст.27 ч.5, 364 ч.1 КК України, так як вказав Вищий спеціалізований суд в своїй ухвалі від 12.02.2015 року .

Проводячи перекваліфікацію дій засуджених, колегія суддів виходить з того, що Законом України за №746-VII від 21 лютого 2014 року зі ст.364 КК України виключено частину третю, яка встановлювала відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою із кваліфікуючою ознакою вчинення злочину працівником правоохоронного органу, що тягло більш суворе покарання. Отже, виключена лише кваліфікуюча ознака, але відповідальність за такий злочин не усунуто, тому їх дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.364 КК України.

Оскільки відповідальність за ч.1 ст.364 КК України за ступенем тяжкості злочину нижча, а покарання м`якше, тому слід призначити покарання обом засудженим в межах санкції ст.364 ч.1 КК України.

Враховуючи викладене та те, що з моменту вчинення злочинів пройшов тривалий проміжок часу, думку потерпілого ОСОБА_11 , який не наполягав на суворості покарання, претензій матеріального і морального характеру немає, ОСОБА_7 звільнена з органів міліції, тому колегія суддів вважає за необхідне покарання обом засудженим визначити наступним чином.

Вважати засудженою ОСОБА_7 :

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 364 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах на 2 роки з конфіскацією всього належного їй майна та зі штрафом в сумі 250 неоподаткованих доходів громадян, що становить 4250 гривень.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 2 роки з конфіскацією всього належного їй майна та зі штрафом в сумі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень.

Відповідно до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «підполковник міліції».

Колегія суддів застосовує додаткову міру покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання введено 22.07.2009 року, а ОСОБА_7 вчинила зловживання владою 30.12.2009 року, тому санкція ст.364 ч.1 КК України передбачає додаткову міру покарання у виді штрафу з 22.07.2009 року.

Вважати засудженою ОСОБА_8 :

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням

права обіймати посади в правоохоронних органах та судових органах строком на 2 роки без конфіскації майна та без штрафу.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_8 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 2 роки без конфіскації майна та без штрафу.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основної міри покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 слідуючі зобов`язання:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи КВІ про зміну місця свого проживання, район або навчання;

- періодично з`являтися до органів КВІ на реєстрацію.

Колегія суддів не застосовує до ОСОБА_8 додаткову міру покарання у виді штрафу, оскільки воно вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.364 КК України в лютому місяці 2009 року, а додаткова міра покарання у виді штрафу введена з 22.07.2009 року.

Застосовуючи до ОСОБА_8 вимоги ст.ст. 75, 76 КК України, колегія суддів виходить з того, що засуджена вчинила злочини вперше, під впливом працівника міліції, вона позитивна характеризується, вину свою визнала повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, яка хворіє астмою, має на утриманні батьків пенсійного віку, розведена, є єдиними годувальником сім`ї, тому її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування акту амністії немає, оскільки ОСОБА_27 вчинила тяжкий злочин, а амністія може бути застосована до осіб, що вчинили злочини невеликої чи середньої тяжкості, а ОСОБА_27 вчинила замах на тяжкий злочин.

Підстав для застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України до ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, оскільки вона, працюючи в правоохоронних органах, зобов`язана була дотримуватись вимог закону, однак не дотрималась вимог закону, вчинила два епізоди злочинної діяльності і втягнула в злочинну діяльність ОСОБА_8 .

Апеляція прокурора задоволенню не підлягає, тому що в ній не наведено достатніх даних, які б давали підстави для посилення покарання, тим більше що з моменту вчинення злочинів пройшло 6 років і вони вчинили лише замах.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту виконання вироку.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 362, 366, 378 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_28 та захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18.12.2013 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Вважати засудженою ОСОБА_7 :

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.364 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах терміном на 2 роки, з конфіскацією всього належного їй майна та зі штрафом в сумі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах строком на 2 роки, з конфіскацією всього належного їй майна та зі штрафом в сумі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень.

Відповідно до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «підполковник міліції».

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення до виконання вироку суду.

Вважати засудженою ОСОБА_8 :

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посадив правоохоронних та судових органах, без конфіскації майна та без штрафу.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_8 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних та судових органах терміном на 2 роки, без конфіскації майна та без штрафу.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від основної міри покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 слідуючі зобов`язання:

- не відлучатися за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися в органи КВІ на реєстрацію.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок та ухвала суду вступають в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :