ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2012 року Справа № 1707/492/2012

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді Корсуна В. Я.

при секретарі судового засідання Савич Ж. В.

прокурора Кругліцького М. М.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

неповнолітнього підсудного ОСОБА_3,

законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Зарічне Рівненської області кримінальну справу про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, напівсироти, неодруженого, раніше судимого, засудженого 29 листопада 2011 року Зарічненським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи раніше судимим за скоєння злочину проти власності, 09 грудня 2011 року на вул. Шевченка в селі Серники Зарічненського району Рівненської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна застосував фізичну силу до ОСОБА_2 та відкрито викрав в останнього гроші в сумі 400 гривень та камуфляжну куртку вартістю 120 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 520 гривень.

ОСОБА_5 Олексійович в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав і підтвердив, що дійсно, при зазначених вище обставинах, він відкрито викрав у ОСОБА_2 гроші у вказаній вище кількості та камуфляжну куртку. У вчиненому щиро розкаюється.

Крім визнання підсудним своєї вини, винність його встановлена та доведена зібраними по справі та перевіреними в ході судового слідства доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 підтвердив факт викрадення у нього грошей в сумі 400 гривень та камуфляжної куртки. Зазначив, що претензій до підсудного він не має.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, а саме, місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини i мотиви злочину ніким iз учасників судового розгляду, в тому числі i самим підсудним ОСОБА_3, не оспорюються.

Крім того, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_3 народився 28 жовтня 1994 року, фізично розвинений та здоровий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, у школі та за місцем проживання характеризується позитивно. Умови життя та виховання підсудного є незадовільними, так як він є напівсиротою, проживає зі своєю матірю, схильною до зловживання спиртним, у будинку, де утримується антисанітарний стан, що негативно впливає на його виховання. Наявність дорослих підмовників або інших осіб, які втягнули підсудного у злочинну діяльність судом не встановлено.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно.

При пpизначеннi покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин проти власності, який, вiдповiдно до ч. 4 ст. 12 та санкції ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного, суд визнає з'явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання підсудним своєї вини, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, вчинення злочину неповнолітнім, а також те, що ОСОБА_3 є напівсиротою та дитиною, яка потерпіла від чорнобильської катастрофи.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи підсудного, то суд враховує, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість за вчинення умисного злочину проти власності, злочин вчинив під час іспитового строку, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що виправлення підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, однак необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів буде призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Оскільки вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком на один рік, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, вчинив в період іспитового строку, суд вважає необхідним, вiдповiдно до вимог ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невiдбуте покарання за вироком від 29 листопада 2011 року.

Речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 321, 324, 328 339, 343, 433 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнати винним та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невiдбуте покарання за вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2011 року i призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 з підписки про невиїзд змінити на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.

Початком строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття під варту.

Судові витрати прийняти на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту одержання ним копії вироку.

Підсудний має право на помилування.

Суддя В. Я. Корсун