ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-62/2010

12 листопада 2010 року Козівський районний суд

Тернопільської області в складі: головуючого судді: Вирста М.М.

при секретарі: Фещак Г.М.

з участю прокурора: Юсипів Р.В.

підсудної: ОСОБА_1

законного представника: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козові справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, раніше не судима;

за ст. 166 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Особа, провадження у кримінальній справі відносно якого закрито у звязку із смертю та ОСОБА_1 обвинувачуються в тому, що будучи багатодітним батьком та багатодітною матірю, та маючи на утриманні троє неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодноразово впродовж 2009 року та 2010 року нехтували покладеними на них батьківськими обовязками, незважаючи при цьому на неодноразові усні та письмові зауваження з цього приводу служби у справах дітей Козівської РДА.

Як наслідок, особа, провадження у кримінальній справі відносно якого закрито у звязку із смертю та ОСОБА_1 04 лютого 2009 року, 23 грудня 2009 року та 10 червня 2010 року притягалися до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ст. 184 КУпАП.

Постійне невиконання із сторони особи, провадження у кримінальній справі відносно якого закрито у звязку із смертю та ОСОБА_1 покладених на них батьківських обовязків, призвело до того, що їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 наказом начальника служби у справах дітей Козівської РДА № 12 від 12 лютого 2009 року, було взято на облік як дітей, що виховуються в неблагополучній сімї.

Окрім цього, за наслідками обстеження спеціалістами Тернопільської обласної психолого медико педагогічної консультації малолітньому ОСОБА_5 було діагностовано затримку психологічного розвитку зі зниженням інтелекту, що є наслідком несприятливих соціальних факторів, зокрема байдужість батьків до участі у виховному процесі своїх дітей, до процесу навчання у загальноосвітніх закладах.

В свою чергу це підтверджується висновками психолого психіатричної експертизи, де за наслідками обстеження ОСОБА_5 діагностовано легку розумову відсталість, повязану із зниженням рівня пізнавальної сфери та сповільнене мислення, що обтяжене соціально педагогічною занедбаністю, тобто неналежною увагою батьків та навчанням не в спеціалізованій школі для розумово відсталих дітей.

З огляду на це, малолітньому ОСОБА_5 було рекомендовано корекційне навчання за програмою для розумово відсталих дітей в спеціальних навчальних закладах, від якого особа, провадження у кримінальній справі відносно якого закрито у звязку із смертю та ОСОБА_1 відмовились.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, щиро розкаялася і пояснила, що в 1991 році одружилася з особою, провадження у кримінальній справі відносно якого закрито у звязку із смертю. В 1992 році в них народився син ОСОБА_6, у 1994 році народився син ОСОБА_7, у 1998 році народився син ОСОБА_8. 11 липня 2008 року в них з чоловіком народилася дочка ОСОБА_9, від якої вона та її чоловік відмовились у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. У 2009 році рішенням Козівського районного суду її та чоловіка було позбавлено батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_9.

На даний час, в неї на вихованні троє дітей, вона неодноразово була присутньою на засіданнях опікунської ради з приводу неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків по відношення до своїх дітей та з приводу неналежного забезпечення соціально-побутових умов для їх проживання.

Крім того, вказала, що підсобного господарства не веде, не утримує свійських тварин, живе за рахунок грошових коштів, які вона заробляє виконуючи ремонти в будинках мешканців смт. Козова. Також зазначила, що вказані вище негативні явища є наслідком неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, так само як і виявленні в її малолітнього сина ОСОБА_8 відхилення.

Враховуючи те, що підсудна в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі підсудна, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм положення ч. 3 ст. 299 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, ст. 301-1 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд, приходить до висновку про доведеність вини підсудної ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання батьками встановлених законом обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

До обставин які пом'якшують покарання ОСОБА_1 слід визнати щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_1 не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1, суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, щиро розкаюється у вчиненому злочині, раніше не судима, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства і їй слід призначити покарання за ст. 166 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши її від відбування покарання з випробовуванням.

Разом з тим, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_1 в період дії випробувального терміну відповідно до ст. 76 КК України на неї слід покласти обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 166 КК України і призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік, та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обовязку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід підсудній ОСОБА_1 залишити у вигляді підписки про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 15 діб через Козівський районний суд.

Суддя: підпис.

З оригіналом: вірно.