Справа № 152/1834/15-к
В И Р О К
іменем України
28 грудня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в середині серпня 2015 року приблизно о 03 годині, перебуваючи в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою вирішили скоїти крадіжку дерев`яних ящиків із складського приміщення ФГ «Спартак», що знаходиться на вул. Радянська, 1, та належить ОСОБА_7 на праві приватної власності. Підійшовши до приміщення складу, встановивши відсутність власника приміщення та сторонніх осіб, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відкрили двері шляхом їх підважування, проникли в приміщення, звідки викрали 32 дерев`яні ящики вартістю 15 грн. кожен. При цьому, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заподіяли збитку ОСОБА_7 на суму 480 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що в середині серпня 2015 року в вечірній час розпивав спиртні напої горілку з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в будинку останнього в АДРЕСА_2 .Спільно вони випили приблизно 02 літри горілки. Оскільки горілка закінчилася і купити ще спиртного у них не було коштів, то ОСОБА_5 запропонував вчинити крадіжку дерев`яних ящиків для зберігання яблук із приміщення, що належить ОСОБА_7 і знаходиться на АДРЕСА_4 , які в подальшому продати, а за виручені кошти придбати спиртного. Він погодився на пропозицію ОСОБА_5 . Приблизно о 03 годині вони прийшли до приміщення ОСОБА_7 , де зберігалися ящики для яблук. Він залишився біля приміщення, а ОСОБА_6 підважив двері, які тримав, тоді як ОСОБА_5 проник в приміщення, подавав викрадені дерев`яні ящики ОСОБА_6 , котрий передавав ящики йому. Передані йому ящики він переносив у ліс, що знаходиться поруч. ОСОБА_5 таким чином із приміщення передав 32 дерев`яні ящики. Викрадені ящики із лісу вони переносили до ОСОБА_5 додому, склали під ворітьми, так як ОСОБА_5 обіцяв їх продати. Йому відомо, що ОСОБА_5 продав ящики, так як дав наступного дня 40 грн., які він витратив на власні потреби, але за скільки продав і кому не відомо. Заподіяні злочином збитки він ОСОБА_7 відшкодував, відпрацювавши певну кількість днів на вантаженні яблук.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що в середині серпня 2015 року в вечірній час в його будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , він розпивав спиртні напої з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Оскільки горілка закінчилася і купити ще спиртного у них не було коштів, то він запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинити крадіжку дерев`яних ящиків для зберігання яблук із приміщення, що належить ОСОБА_7 і знаходиться на АДРЕСА_4 , які в подальшому продати, а за виручені кошти придбати спиртного. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 погодилися на його пропозицію. Приблизно о 03 годині вони прийшли до приміщення ОСОБА_7 , де зберігалися ящики для яблук. ОСОБА_4 залишився біля приміщення, а ОСОБА_6 підважив двері, які тримав, тоді як він проник в приміщення, звідки подавав викрадені дерев`яні ящики ОСОБА_6 , котрий передавав ящики ОСОБА_4 . Передані ящики ОСОБА_4 переносив у ліс, що знаходиться поруч. Таким чином із приміщення він передав 32 дерев`яні ящики. Викрадені ящики із лісу вони переносили до нього додому, склали під ворітьми, а вранці він продав 30 ящиків за 100 грн. невідомим чоловікам, які їздять і скуповують худобу. Із цих коштів 40 грн. він надав ОСОБА_4 , так як останній збирався їхати в м. Шаргород, а решту коштів в сумі 60 грн. потратив на придбання спиртного, яке розпив спільно із ОСОБА_6 . Два ящики він залишив, так як вони були пошкоджені, зокрема, не мали дна. Ці ящики пізніше в нього вилучили працівники поліції. Заподіяні злочином збитки він ОСОБА_7 відшкодував, відпрацювавши певну кількість днів на вантаженні яблук.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що в середині серпня 2015 року в вечірній час розпивав спиртні напої горілку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в будинку останнього в АДРЕСА_2 . Після того як горілка закінчилася і купити ще спиртного у них не було за що, то ОСОБА_5 запропонував вчинити крадіжку дерев`яних ящиків із приміщення, що належить ОСОБА_7 і знаходиться на АДРЕСА_4 , які в подальшому продати, а за виручені кошти придбати спиртного. Він погодився на пропозицію ОСОБА_5 . Приблизно о 03 годині вони прийшли до приміщення ОСОБА_7 , де зберігалися ящики для яблук. ОСОБА_4 залишився біля приміщення, а він знизу підважив двері, які притримував, щоб ОСОБА_5 проник в приміщення. З приміщення ОСОБА_5 подавав викрадені дерев`яні ящики йому, а він передавав їх ОСОБА_4 , котрий переносив ящики до лісу. ОСОБА_5 таким чином із приміщення передав йому 32 дерев`яні ящики. Викрадені ящики із лісу вони переносили до ОСОБА_5 додому, склали під ворітьми, так як ОСОБА_5 обіцяв їх продати. Він після цього пішов у літню кухню в домогосподарстві ОСОБА_5 , де ліг спати. Йому відомо, що ОСОБА_5 продав ящики, але за скільки продав і кому не відомо. Вранці ОСОБА_5 розбудив його і вони продовжили розпивати принесену останнім горілку вдвох, так як ОСОБА_4 поїхав в м. Шаргород. Заподіяні злочином збитки він ОСОБА_7 відшкодував, відпрацювавши певну кількість днів на вантаженні яблук.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 , викладену в заяву до суду, обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Потерпілий ОСОБА_7 в заяві до суду просив судовий розгляд проводити у його відсутності, зазначив, що він не має претензій до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України (а.с.37).
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинувачених, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену з проникненням у інше приміщення та за попередньою змовою групою осіб, а саме: в середині серпня 2015 року приблизно о 03 годині, перебуваючи в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою вирішили скоїти крадіжку дерев`яних ящиків із складського приміщення ФГ «Спартак», що знаходиться на вул. Радянська, 1, та належить ОСОБА_7 на праві приватної власності. Підійшовши до приміщення складу, встановивши відсутність власника приміщення та сторонніх осіб, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки, з корисливих мотивів обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відкрили двері шляхом їх підважування, проникли в приміщення, звідки викрали 32 дерев`яні ящики вартістю 15 грн. кожен. При цьому, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заподіяли збитку ОСОБА_7 на суму 480 грн.
Отже, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , повинні нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.3 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.53, 55). Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_7 , який в заяві до суду зазначив, що не має претензій до обвинуваченого і просить суд суворо не карати ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
ОСОБА_5 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.61, 62). Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_7 , який в заяві до суду зазначив, що не має претензій до обвинуваченого і просить суд суворо не карати ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
ОСОБА_6 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.57, 59). Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_7 , який в заяві до суду зазначив, що не має претензій до обвинуваченого і просить суд суворо не карати ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у даній кримінальній справі не заявлявся.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання, зміну або скасування обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжних заходів, підстав для обрання запобіжних заходів обвинуваченим суд не вбачає.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Дерев`яні ящики в кількості 2 штуки, що визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 до вирішення кримінальної справи (а.с.64, 65), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_7 .
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і засудити за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.
Згідно з п.п.2, 3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і засудити за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.
Згідно з п.п.2, 3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і засудити за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину.
Згідно з п.п.2, 3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не застосовувати.
Речовий доказ: дерев`яні ящики в кількості 2 штуки повернути володільцю ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1