490/5678/15-к
н/п 1-кп/490/451/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаїв кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, одруженого, освіта професійно-технічна, офіційно працює, раніше не судимого, проживає: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8ст.4, ч.1ст.5, ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №68 від 27.03.2014р. ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія ПАК-200 військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у
АДРЕСА_2 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8 ст.6, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові,сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників);виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням,сприяти їм у підтиманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки,що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові,який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;сумлінно вивчати військову справу,зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири та бути готовим до виконання завдань,пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким,що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого часу, перерви, встановлені розпорядком; дорожити бойовою славою Збройних Сил України,честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Збройних сил України, - проходячи військову службу на посаді водія ПАК-200 військової частини НОМЕР_1 , в період часу з 18 серпня по 19 серпня 2014 року перебуваючи на обстежені та лікуванні у Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2 та виписаний у військову частину НОМЕР_1 , до якої повинен був прибути 20 вересня 2014р. Проте 20 вересня 2014р. ОСОБА_5 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово невиконувати обовязки військової служби, не зявився вчасно з лікувального закладу на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та не виконував обовязки військової служби до 12 березня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що 25 березня він був призваний на службу до Збройних сил України, зокрема у військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 і був направлений для проходження подальшої служби в зону анти терористичної операції в районі с.Мариновка, Ізваріно. Проходив службу в званні рядовий, солдат, водія. Повернувся він із зони анти терористичної операції в кінці липня 2014р. дуже виснажений, деморалізований, із низьким бойовим духом, зневіреним у ту справу до якої він був призваний. Тому коли в серпні йому та іншим бійцям, що повернулися із зони АТО,надали відпустку, він поїхав додому, щоб відпочити. Але стан його був дуже поганий, в зоні АТО він був кантужений, тому з середини серпня по середину вересня він лікувався в Миколаївській психіатричній лікарні №2, оскільки він замкнувся в собі, не міг говорити, його мучило безсонння.
По виписці із лікарні, він продовжував відчувати страх як за своє життя, так і за подальшу війському службу, а тому він не поїхав після лікування не в розташування в/ч, а додому, до своє їсім?ї. Вдомиа у нього залишалася дружина та двоє прийомних дітей. Спочатку, місяці два він ще відходив від того стану після участі в АТО, він не міг працювати, та залишився вдома. Згодом знайшов роботу. Через пів року, в березні 2015р., він відчув зміни в своєму морально-психологічному стані та, усвідомлюючи свій проступок, те, що залишив військову службу, поїхав в розташування своєї в/ч та звернувся із повинною до військової прокуратури. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено довідку Миколаївській психіатричній лікарні №2 від 13.03.2015р. згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в даній лікарні в період з 18.08.2014р. по 19.09.2014р. з діагнозом "Гостра реакція на стрес".
Судом досліджено військовий квиток обвинуваченого ОСОБА_5 згідно якого останній призваний на службу в ЗСУ 25.03.2014р.
Судом досліджено довідку військової частини НОМЕР_2 від 23.07.2014р. № 565 згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 є учасником антитерористичноїоперації.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини та явку з повинною, обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин суд не вбачає.
Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_5 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя