Справа № 711/9935/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003018 від 13 вересня 2013 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.06.2012 Соснівським р/с м.Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 81 КК України звільнений 18.10.2013 умовно-достроково, невідбутий термін 6 місяців 5 днів.

2)24.12.2014 Придніпровським р/с м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки.

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
12.09.2015 близько 16 год. 15 хв., ОСОБА_4 , 1975 р.н., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину «Міні мода», що за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 207, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ФОП ОСОБА_5 , а саме взяв з вітрини у торговому залі дитячу кофту для дівчинки артикул 4135, розмір 116, вартістю 238 грн. та дитячу кофту для дівчинки артикул 7126, розмір 98, вартістю 212 грн., які сховав під свою куртку та виніс за межі магазину, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 450 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні тавід дачі показань відмовився, пояснивши, що всі обставини, зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Частина четверта даної статті вказує, що допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань. Однак дана стаття не зобов`язує сторону обвинувачення надавати докази в кримінальному провадженні, якщо суд за згодою всіх учасників кримінального провадження визнав недоцільним дослідження наявних доказів, які таким чином повністю визнаються в судовому засіданні сторонами провадження. Тому визнання вини та відмова обвинувачених від детальних показів в судовому засіданні не перешкоджає розглядати дане кримінальне провадження у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, що чітко узгоджується із нормами вказаної статті та позбавляє необхідності доведення фактичних обставин посилаючись на зібрані в справі докази. Дане положення виключно стосується необхідності та порядку дослідження доказів, іншого тлумачення та поняття не містить.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін судового засідання, не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого підтверджується доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які обвинувачений визнав у судовому засіданні в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення доведено і дії обвинуваченого кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, має позитивну характеристику, те, що перебуває під диспансерним наглядом із червня 2004 року із синдромом залежності від опіоїдів, вкрай негативна характеристика, наявність тяжких захворювань, що обумовлює складний стан здоров`я, також враховує відношення обвинуваченого до скоєного, поведінку після вчинення злочину, відсутність претензій, активне сприяння розкриттю злочинів та вважає правильним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, що передбачені санкцією закону.
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий 24.12.2014 Придніпровським р/с м. Черкаси за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки. Суд вважає за необхідне за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.ст 69,75 КК України не вбачається, враховуючи наявність обтяжуючої відповідальність обставини та вчинення злочинів в період іспитового строку.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Доля речових доказів має бути вирішена відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі .

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання, призначену вироком Придніпровського районного суду Черкаської області від 24.12.2014 року і остаточно призначити до відбуття 3 роки 7 місяці позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Речові докази по справі, а саме:

-дві дитячі кофти залишити власнику за належністю;

-оптичний диск з відеозаписами з камер відео спостереження залишити при матеріалах досудового розслідування;

-письмові матеріали долучені та дослідженні в ході судового розгляду залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1