Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,
суддів:ОСОБА_14, ОСОБА_15,

розглянувши в м. Києві 12 жовтня 2015 року касаційними скаргами засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року засуджено

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності;

та

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, суд встановив, що 2 жовтня 2014 року, в обідній час ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, прибули до будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_6

Пошкодивши засувний пристрій на дверях, проникли в будинок, в якому знаходилась власниця. Демонструючи ОСОБА_6 ніж та погрожуючи його застосуванням, заволоділи грошовими коштами в сумі 700 грн., які належали потерпілій.

У касаційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом, засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують питання про скасування вироку районного суду і ухвали апеляційного суду та направлення кримінального провадження на нове розслідування. Посилаються при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Вказують також, що органами досудового слідства не було доведено їх участі у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також на відсутність між ними попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення. Крім того вказують, що потерпіла не має до них претензій, а тому вважають що у суду є достатньо підстав для застосування до них при призначенні покарання ст. 69 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши касаційні скарги, долучені до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Засудженими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у касаційних скаргах порушується питання про перегляд судових рішень щодо них у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи неповнотою судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Винність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що 2 жовтня 2014 року в обідній час вона знаходилась в своєму будинку, вхідні двері якого були закриті на засувний пристрій, при цьому в двері ніхто не стукав. До будинку забігли два незнайомі чоловіки: ОСОБА_4 був у цивільному одязі, ОСОБА_5 - у камуфляжному. Останній сказав, що він дільничний інспектор та дістав ножа. ОСОБА_4 почав вимагати у неї гроші, а потім, помітивши у неї в кишені піджаку гаманець, забрав його та почав перераховувати гроші. Потерпіла сказала, що там 800 грн., на що ОСОБА_4 дав їй 100 грн., а решту забрав. ОСОБА_5 пригрозив їй ножем, щоб не заявляла до міліції. Вона злякалась та при нагоді вибігла з будинку та через городи і огорожі сусідів побігла до болота, де ховалася. Потім довго ходила по місцевості, не знаючи куди йти, одяг її був у реп'яхах. Пізніше вона дійшла до господарства ОСОБА_7, якому розповіла, що сталося та попросила повідомити сина; показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12; протоколом огляду місця події від 3 жовтня 2014 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 жовтня 2014 року за участю потерпілої, яка показала та розказала про обставини вчинення щодо неї розбійного нападу. Зазначені докази суд дослідив у відповідності до вимог процесуального закону та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Зазначені у касаційних скаргах доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення.

Касаційним судом встановлено, що судом першої інстанції вимоги кримінального процесуального закону повністю дотримані, судове засідання проведено повно та всебічно досліджені всі докази по справі, яким суд дав належну оцінку.

Доводи засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що їх вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не доведена, були перевірені судами першої та апеляційної інстанцій та визнані непереконливими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, які суд навів у своєму рішенні, належним чином мотивуючи своє рішення.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що у них не було попередньої змови на вчинення розбійного нападу на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженим у відповідності до вимог процесуального судом доказами, які покладені в основу обвинувального вироку, а саме показаннями потерпілої про те, що засуджені діяли узгоджено.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, кваліфіковано правильно, підстав для їх перекваліфікації колегія суддів не вбачає.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого засудженими злочину, даних про їх особи, характеру посягання та інших обставин, і є справедливим.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг засуджених немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за їх касаційними скаргами на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 травня 2015 року.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_18 ОСОБА_17 ОСОБА_16