Справа №488/1776/15-к 11.01.2016 11.01.2016 11.01.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/71/16 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000260 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 4 серпня 2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 18 вересня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт, 104 з яких не відпрацьовано;

- ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2014 року визначено окреме виконання вказаних вироків,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 ,
Захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 серпня 2014 року та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Не заперечуючи встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, вважає призначене йому покарання суворим, просить застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказує, що на досудовому слідстві були встановлені пом`якшуючі обставини, а саме: сприяння розкриттю злочину, щире каяття, визнання вини в повному обсязі, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, проблеми зі здоров`ям.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 13 січня 2015 року, близько 19-00 год., ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, шляхом пошкодження вікна, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_9 телевізор «Liberton PDP4226», вартістю 3500 грн., та програвач «Pioneer BDP140», вартістю 1500 грн., загальною вартістю 5000 грн. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, доведеність вини та кваліфікація злочину за ч. 3 ст. 185 КК України апелянтом не оспорюються.

Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначене у нижчій межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідності з вимогами ст. 65-67 КК України, з урахуванням вчинення тяжкого злочину, пом`якшуючої покарання обставини у вигляді щирого каяття, з урахуванням наявності на утриманні двох малолітніх дітей, посередньої характеристики, відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Судом першої інстанції також враховано те, що обвинувачений раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку та в період відбуття покарання у виді громадських робіт за попередніми вироками, в силу чого вірно застосовано положення ст. 71 КК України та призначено остаточне покарання за сукупності вироків.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується, підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання із застосування положень ст. 69 КК України не вбачає.

Твердження в апеляції про необхідність врахування обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, визнання вини в повному обсязі, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, є безпідставними несуттєвими, оскільки вони вже враховані судом при постановлені вироку, внаслідок чого ОСОБА_6 покарання призначене у нижчій межі санкції ч. 3 ст.185 КК України.

Факт проведення обвинуваченому ОСОБА_6 , зі слів останнього, оперативного втручання з приводу виразки шлунку у листопаді 2014 року не свідчить про його негативний стан здоров`я на даний час, а тому посилання в апеляційній скарзі з цього приводу, є такими, що не заслуговують на увагу.

Також є безпідставними твердження апелянта щодо неврахування судом обставини, яка пом`якшує покарання, а саме, його сприяння розкриттю злочину, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні дані які б свідчили про надання обвинуваченим органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин провадження.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції, як постановлений згідно з вимогами кримінально-процесуального закону, зміні у частині покарання, про що просить апелянт, не підлягає.

В той же час, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним вийти за межі апеляційних вимог, змінити вирок суду першої інтонації, зарахувавши ОСОБА_6 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 18 серпня 2015 року по 11 січня 2016 року включно, як запобіжний захід, обраний судом під час судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, тобто 4 місяці 24 дні, за два дні позбавлення волі, що складає 9 місяців 18 днів.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 18 серпня 2015 року по 11 січня 2016 року включно як запобіжний захід, обраний судом під час судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, тобто 4 місяці 24 дні, за два дні позбавлення волі, що складає 9 місяців 18 днів.
У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Головуючий

Судді: