1-кп/357/1000/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003794 від 18 вересня 2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Узин Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 12 жовтня 2015 р.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період часу з червня 2013 р. по вересень 2015 р. умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману ОСОБА_4 , який виражався в обіцянках допомогти у вирішенні соціально побутових проблем, використовуючи довірливі стосунки з останнім, заволодів належними ОСОБА_4 грошовими коштами в загальній сумі 7850 грн., якими розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману.

У підготовчому судовому засіданні учасниками кримінального провадження №0003794 від 18 вересня 2015 р. заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення, укладеної 12 жовтня 2015 р. між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпілий та обвинувачений за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст.468,469,471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність цивільного позову, а також узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Також у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу, наслідки невиконання дата її укладення та підписи сторін.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченою угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.190 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 12 жовтня 2015 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003794 від 18 вересня 2015 р. між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 - затвердити.

СТЕПАНЦЯ ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 ,