Номер провадження: 11-кп/785/1588/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року, якою повернено обвинувальний акт прокурору, відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року повернено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування зареєстрований в ЄРДР по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК України, а саме: обвинувальний акт не містить взагалі формулювання обвинувачення; в даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри та фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

В апеляції прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому прокурор вважає, що при направленні обвинувального акту з додатками до суду слідчий та прокурор дотримались вимог закону і підстави для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, на його думку, є надуманими, у зв`язку з чим, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вислухавши доповідача, прокурора про задоволення його апеляції, обвинуваченого і його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію прокурора, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, а право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування і дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що обвинувачення має бути конкретним з посиланням на норми закону, порушення обвинуваченим яких призвело настання негативних наслідків.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4