Справа №639/9237/15-к
Провадження №1-кп/639/506/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0001306 від 19.07.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
15.07.2015 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходили поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає раніше їм невідома ОСОБА_6 . Саме в той час у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке, на їх думку, могло знаходитися на території огородженого парканом подвір`я зазначеного домоволодіння. Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з проникненням на територію подвір`я вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , самостійно, безперешкодно проник через відкриту хвіртку воріт на територію двору, де його помітила ОСОБА_6 , коли він наблизився до металевої драбини з метою її викрадення. Незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_6 і оцінюються нею, як відкрите викрадення, ігноруючи її намагання запобігти вчиненню ним грабежу на місці злочину, з метою доведення до кінця свого протиправного умислу, коли викрадення почалося таємно, але в процесі його вчинення переросло у відкрите, заволодів металевою драбиною, яка зберігалася поблизу входу до будинку, де мешкає потерпіла, а потім вийшов з території домоволодіння. Після цього ОСОБА_4 , не дивлячись на ексцес виконавця, та ОСОБА_5 , який нічого не знав про скоєний подільником грабіж, але діяв з ним узгоджено з метою скоєння крадіжки шляхом проникнення у сховище, яким є огороджена територія домоволодіння ОСОБА_6 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 у групі зі ОСОБА_5 завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 350 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №8063 від 20.08.2015 року (к/п а.с.57-59).
Крім того, 17.07.2015 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились поблизу домоволодіння №2 по пров. Конопляному у м. Харкові, де помітили вантажний автомобіль моделі «Fiat-Iveco», д.р.н. НОМЕР_1 , належний раніше їм невідомому ОСОБА_7 . Саме в той час у них виник злочинний, протиправний умисел із корисливих мотивів, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме: комплектуючих дизельного двигуна зазначеного автомобіля. Реалізуючи єдиний, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з проникненням до салону вказаного автомобіля, діючи повторно, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , спочатку підійшов до автомобіля, а потім, використовуючи в якості знаряддя скоєння злочину знайдений поблизу камінь, розбив ним скло бокового переднього вікна із правої сторони. Продовжуючи свої злочинні дії, він безперешкодно проник до салону автомобіля і, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів таємно викрав із переднього сидіння комплектуючі дизельного двигуна автомобіля «Fiat-Iveco», які зберігалися у поліетиленовому пакеті, а саме: чотири гільзи вартістю 1248 грн., чотири поршні з пальцями вартістю 1020 грн. та чотири шатуни вартістю 1800 грн. Зазначений пакет з комплектуючими дизельного двигуна ОСОБА_4 передав своєму подільнику ОСОБА_5 , який знаходився поруч. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, належне ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи у групі, завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4068 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №8064 від 25.08.2015 року (к/п а.с.30-36).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, підсудний ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюються, підтвердили суду, що злочини ними було вчинено при вищезазначених обставинах.

Під час допиту у судому засіданні підсудний ОСОБА_4 надав показання, що 15.07.2015 року зранку він зі ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходили по проїзду Конопляному у м.Харкові. Поблизу одного із домоволодінь побачили, що хвіртка у двір не зачинена. Далі, попередньо домовившись про вчинення крадіжки, він зайшов на територію домоволодіння, ОСОБА_5 в цей час знаходився на вулиці з метою попередження про небезпеку. У дворі він побачив металеву драбину, в цей час його дії помітила потерпіла, яка проживає за вказаною адресою. Після цього він, незважаючи на те, що його дії помічені, взяв драбину та вийшов із двору. Далі вони зі ОСОБА_5 вказану драбину здали на пункт приймання металобрухту за 50 грн., грошові кошти витратили на власний розсуд. Про той факт, що його дії були помічені власницею домоволодіння ОСОБА_5 він нічого не розповідав.

Підсудний ОСОБА_4 також пояснив, що 17.07.2015 року у денний час він зі ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, йшли по провулку Конопляному у м.Харкові, де побачили автомобіль «Iveco». Потім він взяв камінь та розбив ним скло бокового переднього вікна, у салоні автомобіля знайшов пакет із запчастинами до двигуна автомобіля (гільзи, поршні з пальцями та шатуни), після чого вони із ОСОБА_5 викрадені запчастини здали на пункт приймання металобрухту за 50 грн., грошові кошти витратили на власний розсуд.
Аналогічні показання під час допиту у судовому засіданні надав підсудний ОСОБА_5 , повністю підтвердивши обставини вчинення ними вказаних злочинів.

З показань підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду показання вони дають добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до них співробітниками міліції не застосовувались.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, на адресу суду надали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не мають, цивільні позови не заявляли у зв`язку з тим, що викрадене майно було повернуто. На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

Враховуючи повне визнання підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини у скоєних злочинах та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , винність підсудних у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, а саме:

-протоколом огляду місця події від 18.07.2015 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 , який проведено за фактом вчинення крадіжки щодо потерпілого ОСОБА_7 (к/п а.с.9);
-протоколом огляду місця події від 18.07.2015 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , який проведено за фактом вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_6 (к/п а.с.49-51)

-протоколом огляду місця події від 18.07.2015 року, проведеного за адресою: м. Харків, проїзд Майський, буд.17, під час якого вилучено металеву драбину, запчастини для двигуна автомобіля (к/п а.с.10);

-змістом протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 29.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 упізнала ОСОБА_4 як особу, якою вчинено грабіж 15.07.2015 року (к/п а.с.85-88).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудних та визнання їх винуватості.

Згідно приписів абз.3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж. Вимогами абз.4 п.22 зазначеної постанови Пленуму ВСУ визначено, що якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК України.

Враховуючи наведене вище, оцінюючи в сукупності обставини вчинення злочинів та досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудних та кваліфікує їх дії:

- по епізоду від 15.07.2015 року дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище; дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище;

-по епізоду від 17.07.2015 року дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України судом виключається кваліфікуюча ознака - вчинення грабежу за попередньою змовою групою осіб, оскільки спільного умислу на вчинення грабежу у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. ОСОБА_4 як виконавцем злочину вчинено дії, які не охоплювались умислом іншого співучасника.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких хронічних захворювань не має, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не одружений, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, працює неофіційно на будівництві, в силу ст.89 КК України раніше не судимий (к/п а.с.71-77).

Вивченням особи підсудного ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хронічних захворювань не має, має постійне місце мешкання та проживання, за яким характеризується позитивно, не одружений, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, працює неофіційно на будівництві, раніше не судимий (к/п т.2 а.с.80-82).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є щире каяття у вчинених злочинах.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп?яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкими умисними злочинами, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставини, дані про особу підсудних, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкцій за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_5 в межах санкції за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, призначивши остаточно покарання за сукупністю злочинів в порядку вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст.75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їм іспитовий строк та поклавши на них обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудних можливо без ізоляції від суспільства.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільні позови по кримінальному провадженню потерпілими не заявлено.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених (підсудних) по справі у дольовому порядку.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.186 КК України у виді 5 (п?ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили продовжити у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло без дозволу прокурора або суду у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у дольовому порядку процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню експертизи на загальну суму 1351,80 грн. (одна тисяча триста п`ятдесут одна гривня 80 коп.), з кожного з них по 675,90 гривень (шістсот сімдесят п`ять гривень 90 коп.), перерахувавши їх на користь держави (к/п а.с.26, 29, 56).
Речові докази по кримінальному провадженню №0001306 від 19.07.2015 року, а саме: 1) металеву драбину, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - вважати повернутою останній як законному власнику; 2) комплектуючі дизельного двигуна автомобіля «Fiat-Iveco» (чотири гільзи, чотири поршні з пальцями та чотири шатуни), які знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 - вважати повернутими останньому як законному власнику (к/п а.с.60-62, 83-84, 37).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1