судді ОСОБА_1 по справі №666/3416/15-к
25.12.2015року м.Херсон
Ухвалою від 25.12.2015року продовжено міру запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_2 «тримання під вартою».
Висловлюю окрему думку.
До Дніпровського районного суду м.Херсона надійшло кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 24.06.2015року.
Автоматизовано системою документообігу визначено, що справа слухається колегією: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 25.12.2015р. головуючий ОСОБА_3 поставив на обговорення питання з приводу міри запобіжного заходу, адже 16.11.2015року було постановлено ухвалу відповідно до якої: «запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді «тримання під вартою» - продовжити до 14січня 2016року включно». Прокурор ОСОБА_5 звернувся із клопотанням, що слід продовжити обвинуваченій ОСОБА_2 запобіжний захід «тримання під вартою» у зв`язку з тим, що є обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, які передбачені КПК України.
25.12.2015року обвинувачена ОСОБА_2 звернулась із усним клопотанням до суду. ОСОБА_2 клопотала про зміну запобіжного заходу на «домашній арешт» у відповідності до норм КПК. Щодо продовження запобіжного заходу «тримання під вартою» категорично заперечувала. Обвинувачена звертала увагу, що вона перебуває під вартою тривалий час (з 04.05.2015року); до обрання щодо неї запобіжного заходу зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; є мамою двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживали разом з нею та про що прокурор ОСОБА_5 не заперечував, зазначивши, що є копії свідоцтв про народження дітей. Також обвинувачена зазначала, що жодний із свідків, які були опитані: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не бачили безпосередньо, що вона вчинила злочин, адже не були присутні 01.05.2015року на місці злочину, прийшли на місце злочину набагато пізніше. Потерпілий ОСОБА_14 опитаний в судовому засіданні.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_2 - ОСОБА_15 повністю підтримав ОСОБА_2 та зазначив, що прокурор не навів доказів того, що є обґрунтована підозра у вчиненні саме ОСОБА_2 кримінального правопорушення, а також що є дійсні наявні ризики, які дали б достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, адже усіх майже свідків опитано. А також наголошував, що прокурором не надано матеріалів до суду та такі матеріали у судовій справі відсутні на 25.12.2015р. з приводу обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_2 кримінального правопорушення в якому вона обвинувачується. Заперенчував проти продовжено міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_2 «тримання під вартою» та зазначив, що суд має змінити міру запобіжного заходу з «тримання під вартою» на «домашній арешт».
Відповідно до ухвал від 26.06.2015р., 14.07.2015р., 03.09.2015р., 24.09.2015р., 16.11.2015р. було продовжено міру запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_2 «тримання під вартою».
Відповідно до ст.2 КПК України, «ч. 1 Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.».
Відповідно до статті 177 КПК України зазначено мету та підстави застосування запобіжних заходів.
Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 2 статті 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обстави, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 3 статті 194 КПК України суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
З урахуванням діючих норм законодавства, враховуючи викладене, суд вважає, має бути задоволено клопотання ОСОБА_2 з приводу зміни міри запобіжного заходу з «тримання під вартою» на «домашній арешт». У клопотанні прокурора приводу продовження запобіжного заходу «тримання під вартою» слід відмовити, адже прокурор не довів, що є наявні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії передбачені КПК України. Суд вважає, що є достатні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; є мамою двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживали разом з нею до обрання запобіжного заходу у травні 2015року. Отже, саме «домашній арешт» є запобіжним заходом таким, що може бути застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_2 та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1