Провадження № 1-кп/461/300/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2015 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє Галицьким районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із застосуванням 3 років іспитового строку, покарання не відбуте,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України -

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 24 березня 2014 р., приблизно о 11.45 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 28, яке рухалось по вул.Городоцькій у м.Львові в напрямку центральної частини м.Льовова, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжу), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно таємно викрав майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia Lumia 820», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 2950 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 20 грн., карта пам`яті, об`ємом 4 Гб, вартістю 60 грн. та чохол, вартістю 200 грн., заподіявши потерпілій шкоду на загальну суму 3230 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 26 березня 2014 року, приблизно о 18.30 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 51, яке рухалось по вул.Городоцькій у м.Львові в напрямку Залізничного вокзалу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «LENOVO F820», ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2700 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 15 грн., на рахунку якої було 10 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., карта пам`яті, об`ємом 16 Гб, вартістю 200 грн., заподіявши потерпілій шкоду на загальну суму 2935 грн.

Також, ОСОБА_4 , 29 березня 2014 року, в період часу з 06.00 по 07.30 год., перебуваючи на вул..Війтовича, 16 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно, шляхом розбиття вікна, повторно викрав з автомобіля марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_3 автомагнітолу марки «JVC» KD-R422, 165Х5904, вартістю 763 грн., відеореєстратор марки «HD» GD30-130327, вартістю 1600 грн., які належать ОСОБА_8 , заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 2363 грн.

Окрім того, ОСОБА_4 , 15.07.2014 року, приблизно о 04:22 год., перебуваючи на пл.Маланюка, 7 у м.Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно, шляхом розбиття вікна, викрав з автомобіля марки Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_4 , автомобільну навігаційну систему марки «еasy go 545B-DVR» вартістю 1799,99 грн., яка належить ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_4 , 11 серпня 2014 року, приблизно о 01.30 год., перебуваючи на літньому майданчику диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в проїзді Крива Липа у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно повторно викрав майно ОСОБА_10 , а саме: матерчату сумку, вартістю 30 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-картка операторна мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн. та гроші в сумі 50 грн., заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 500 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив, що в кінці березня 2014 року на зупинці громадського транспорту, що поблизу церкви святої ОСОБА_11 та Єлизавети здійснив посадку на маршрутне таксі, яке слідувало в центральну частину міста. В маршрутному таксі було багато пасажирів, згодом також зайшла молода дівчина, в кишені якої знаходився візуально помітний мобільний телефон. В цей момент у нього виник умисел на заволодіння даним мобільним телефоном. Коли дівчина проходила по салону, скориставшись тиснявою людей, непомітно для них та самої дівчини, витягнув з її кишені мобільний телефон та швидко залишив салон маршрутного таксі. На вулиці мобільний телефон, як вже довідався, марки «Нокіа» зателефонував, однак він не відповідав та після закінчення звукового сигналу його виключив, зняв чохол і витягнув сім-картку. Чохол і сім-картку викинув у смітник на вул. Городоцькій у м.Львові. Цього ж дня, викрадений мобільний телефон, на підставі свого паспорта громадянина України здав у ломбард, який розташований на вул. Замарстинівській у м.Львові. Виручені гроші у сумі 800 грн. витратив на власні потреби.

Надалі, також в кінці березня 2014 року, у вечірній час, знаходячись на зупинці громадського транспорту, що на пр. Чорновола у м.Львові здійснив посадку у маршрутне таксі №51, яке слідувало в напрямку вул. Городоцької у м.Львові. Став ближче до передніх дверей. Його увагу привернула молода дівчина, в кишені плаща якої виглядав мобільний телефон. В цей момент у нього виник умисел на заволодіння цим мобільним телефоном. Підібравши відповідний момент, скориставшись тиснявою у салоні маршрутного таксі, непомітно для всіх таємно викрав мобільний телефон та почав відступати від потерпілої. В цей час, хтось з пасажирів попросив водія зупинити маршрутне таксі, хоч до зупинки було ще далеко. Користуючись такою можливістю, разом з іншими людьми швидко вийшов з маршрутного таксі. В цей же день, на підставі свого паспорта громадянина України здав викрадений мобільний телефон у ломбард «Скарбниця», а виручені гроші в сумі 200 грн. витратив на власні потреби.

В цей же період, в кінці березня 2014 року, зранку, коли ще було темно, проходив по вул. Війтовича у м.Львові. Там побачив припаркований автомобіль червоного кольору. Марки та моделі не пам`ятає. Подивився чи немає когось поблизу та переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає підійшов до нього та подивився в вікно, чи є щось цінне. В салоні автомобіля побачив відео реєстратор та магнітофон, які вирішив вкрасти. З цією метою відійшов від автомобіля, підняв з землі невеликий камінець та кинув в вікно передньої пасажирської дверки. З першого разу розбити вікно не вдалось, тому ці дії повторив ще декілька разів. Коли ж вікно було розбите, швидко зняв відео реєстратор та магнітолу марки «JVC», які помістив в пакет, що мав при собі та побіг додому. Через декілька днів, обидві викрадені речі продав невідому чоловікові за 300 грн. поблизу ринку «Привокзальний», а виручені гроші витратив на власні потреби.

По епізоду, що мав місце 15.07.2014 року о 04:22 год. на пл.Маланюка, напроти будинку №7 у м.Львові про викрадення навігатора «easy go 545B-DVR» з автомобіля Мазда 3, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 , свою вину не визнав, повідомив, що вказаного злочину не вчиняв.

Згодом, 11 серпня 2014 року о 02 годині 00 хвилин проходив в провулку Крива Липа у м.Львові. На столику на літньому майданчику кафе «Плей бар» побачив барсетку. Вирішив, що її напевно хтось забув, тому почекав 15-20 хв., чи не прийде хто-небудь за нею. Оскільки до столика ніхто так і не підійшов, взяв барсетку і покинув літній майданчик кафе «Плей бар», пішовши на вул. Гнатюка у м.Львові, де зайшов в під`їзд будинку, щоб подивитись на вміст барсетки. Побачив, що в ній знаходяться: мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору та 20 гривень. Знаючи, що за викраденим телефоном його можуть віднайти, вирішив не забирати собі ці речі та заховав їх у під`їзді. Проходячи поблизу церкви Анни, до нього підійшли працівники міліції та запитали, чи не брав барсетку у провулку Крива Липа у м.Львові. На це запитання розповів все, як відбулося. Працівники міліції сказали, що якщо поверне барсетку, то нічого йому за це не буде. Тому, разом з працівниками міліції повернувся в під`їзд на вул.Гнатюка у м.Львові, де віддав їм барсетку. На місце були викликані потерпілий та працівники міліції. Окрім цього, обвинувачений повідомив, що вказану барсетку хотів віддати слідчому Галицького РВ, а тому свою вину у вчиненому не визнав, однак чому рухався у протилежну сторону до Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Мартовича, 2, чому при цьому відкрив вказану барсетку та, в подальшому, заховав її в під`їзді пояснити не зміг.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях по епізодах, що мали місце 24 березня 2014 року, 26 березня 2014 року та 29 березня 2014 року визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені в пред`явленому йому обвинуваченні за вищевказаними епізодами відповідають дійсності.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі за епізодами, що мали місце 24 березня 2014 року, 26 березня 2014 року та 29 березня 2014 року.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодами 24.03.2014 року, 26.03.2014 року та 29.03.2014 року підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 24.03.2014 року приблизно о 11:30 год. вона перебувала на зупинці громадського транспорту на вул.Городоцькій у м.Львові, після цього дочекавшись маршрутного таксі №28 сіла у нього та розплатилась за проїзд. Із собою вона мала у правій кишені куртки, яка не застібається, мобільний телефон марки «Nokia Lumia 820». У салоні вказаного автобусу вона стояла, оскільки не було вільних місць для сидіння, після чого на одній із зупинок багато людей почало виходити та побачивши, що у задній частині автобусу звільнилися місця, вона попрямувала туди, проходячи між людьми. Діставшись до вільного місця, вона присіла та засунула руку у кишеню для того, щоб дістати мобільний телефон для прослуховування музики, однак телефону там не було. Після цього, вона почала дзвонити з чужого мобільного телефону на свій, де спочатку йшли гудки, трубку ніхто не брав, а потім взагалі телефон був вимкнутий. Стверджує, що на даному мобільному телефоні знаходилась захисна плівка вартістю 50 грн., у телефоні була сім-карта оператора «Лайф вартістю 20 грн. та карта пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 60 грн., а даний телефон знаходився в чохлі рожевого кольору вартістю 200 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що він таксує на своєму автомобілі марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_3 та 29.03.2014 року, приблизно з 06:00 год. по 07:30 год. він припаркував свій автомобіль біля під`їзду свого місця проживання та пішов до будинку. Через пів години вийшов з квартири на вулицю до свого автомобіля, оскільки забув там свій мобільний телефон. Підійшовши до автомобіля, він відкрив двері водія за допомогою ключа, після чого побачив у салоні автомобіля розбите скло. Одразу ж оглянув автомобіль та побачив, що скло передньої дверки зі сторони пасажира розбите, а в салоні автомобіля немає автомагнітоли марки «JVC» KD-R422, 165Х5904, вартістю 763 грн. та відеореєстратора марки «HD» GD30-130327, вартістю 1600 грн.

Вина ОСОБА_4 за епізодом 11.08.2014 року підтверджується зібраними у справі наступними доказами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що він, перебуваючи на посаді помічника опер уповноваженого Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 11.08.2014 року на 12.08.2014 року разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відпрацьовували територію Галицького району м.Львова на предмет виявлення та розкриття злочинів та приблизно о 01:20 год. 12.08.2014 року, проходячи по вул.Дорошенка у м.Львові, ними було помічено візуально знайомого громадянина, а саме ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за майнові злочини. Останній поводив себе дивно, чим привернув їхню увагу. Він роздивлявся по сторонах, заглядав на речі громадян. У подальшому, вони прослідували за ним. Слідуючи за ОСОБА_4 , вони побачили як останній зайшов у проїзд Крива Липа у м.Львові, де розглядаючись по сторонах, підійшов до одного з літніх майданчиків та біля одного із столиків ОСОБА_4 декілька хвилин покрутився й тримаючи щось темне у руках швидкою ходою вийшов з вищевказаного проїзду. ОСОБА_12 здалося, що ОСОБА_4 намагається втекти. Слідуючи за ним, побачив як ОСОБА_4 на вул.Гнатюка у м.Львові звернув у під`їзд будинку №12. Наздогнавши обвинуваченого, вони представились працівниками міліції та показали свої посвідчення. На вимогу пред`явити документ, що посвідчує особу, ОСОБА_4 представився. У цей час останній тримав у руках чорну сумку, та на запитання чи належить вона йому, відповів, що вказану сумку він взяв зі столу у проїзді Крива Липа у м.Львові.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав показання аналогічні, які викладені свідком ОСОБА_12 .

З протоколу огляду місця події від 12.08.2014 року вбачається, що об`єктом огляду є під`їзд, що на АДРЕСА_2 . В під`їзді знаходилась особа, яка представилась ОСОБА_4 . Поблизу нього розташована полотняна сумочка чорного кольору, в якій знаходились: два ключі, карточка «Приватбанк» № НОМЕР_5 , студентський квиток, виданий на прізвище ОСОБА_10 , карточка «Локаль», карточка «Космо», грошові кошти в сумі 20 грн., купюрами по 10,5,2 та 1 грн., мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-карткою «Лайф» та «Київстар». ОСОБА_4 повідомив, що дану сумочку забрав із столику у провулку Крива Липа у м.Львові (т.2, а.м.к.п. 11-16). Тому суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що останній хотів віддати барсетку до Галицького РВ.

Також, вина обвинуваченого підтверджується даними протоколу огляду речових доказів від 13.08.2014 року, з якого вбачається, що предметами огляду є: матерчата сумка чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia ASHA 200» із сім-картками операторів «Київстар», «Лайф», два ключі, іменна картка «Приватбанк», студентський квиток серії НОМЕР_8 , виданий ОСОБА_10 , дисконтні картки «Local», «Космо-клуб», гроші в сумі 20 грн. (т.2, а.м.к.п. 58-63).

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанову від 06.03.2014 року, у якій зазначено, що незаконне таємне заволодіння майном, що фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь-яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Суд критично відноситься до показань ОСОБА_4 щодо невизнання вини за епізодом 11.08.2014 року, оскільки з досліджених судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений надав такі з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинене.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Вина ОСОБА_4 за епізодом, що мав місце 15.07.2015 року стороною обвинувачення підтверджується наступними доказами.

Із заяви потерпілого ОСОБА_9 та протоколу допиту ОСОБА_9 вбачається, що потерпілому невідомо, хто міг викрасти з його автомобіля відеореєстратор. Однак, зпротоколу огляду речових доказів від 19.07.2014 року вбачається, що предметом огляду є DVD-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження від 15.07.2014 року, отриманий в готелі «Шопен», що на пл. Маланюка, 7 у м.Львові (т.1, а.м.к.п. 95).

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який є ТВО оперуповноваженого СКР Галицького ВП ГУ Національної поліції України у Львівській області, суду показав, що він знайомий з обвинуваченим. Пояснив, що ОСОБА_4 шкутильгав на ліву ногу. Переглядаючи відеозапис з камер спостереження від 15.07.2014 року йому здалось, що це є обвинувачений ОСОБА_4 , оскільки особа, яка здійснювала крадіжку з автомобіля Мазда 3, д.н.з. НОМЕР_4 , шкутильгав на ліву ногу.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_15 , оскільки з переглянутого у судовому засіданні диску з відеозаписом камер спостереження від 15.07.2014 року не вбачається, хто саме викрав відеореєстратор з автомобіля «Мазда 3», д.н.з. НОМЕР_4 , оскільки зображення не чітке й особа, яка здійснювала крадіжку постійно знаходилася спиною до камер відео спостереження. З документів, наданих обвинуваченим вбачається, що в останнього була пошкоджена права нога, а не ліва, як зазначив свідок ОСОБА_15 . Окрім того, немає і будь-яких свідків викрадення відеореєстратора з зазначеного автомобіля.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до частини другої та четвертої ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таким чином судом встановлено, що орган досудового слідства не надав доказів та у судовому засіданні також не здобуто таких на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України: за епізодом викрадення відеореєстратора з автомобіля «Мазда 3», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_9 та, який мав місце 15.07.2014 року, а тому обвинуваченого ОСОБА_4 за цим епізодом необхідно виправдати за недоведеністю.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за епізодами викрадення майна у потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 повністю та об`єктивно доведена, його дії необхідно вірно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину в частині пред`явлення обвинувачення за епізодами, що мали місце 24.03.2014 року, 26.03.2014 року та 29.03.2014 року.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, те, що покарання, призначене вироком Галицького районного суду м.Львова від 11.06.2014 року не відбув, позитивно характеризується, винність у вчиненні злочину визнав частково, відтак суд дійшов висновку, що покарання необхідно призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує положення ч.ч. 1, 5 ст. 70 КК України, згідно яких, при сукупності злочинів, суд, призначивши покарання (основне та додаткове), за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, в тому числі за злочини, які виявлені після постановлення вироку та вчинені до набрання цим вироком законної сили (злочини, вчинені ОСОБА_4 по епізодах 24.03.2014 р., 26.03.2014 р., 29.03.2014 р., 15.07.2014 р. виявлені після постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 11.06.2014 р.), а також положення ч.4 ст.71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У судових дебатах захисник просив закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки вважає, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Суд не приймає доводів захисника, оскільки відсутні правові та обґрунтовані підстави для закриття кримінального провадження у даній справі.

Речові докази у справі, а саме: матерчату сумку чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia ASHA 200» із сім-картками операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «Київстар», два ключі, іменну картку Приватбанку, студентський квиток серії НОМЕР_8 , виданий ОСОБА_10 , дисконтні картки «Lokal» та «Kocmo-клуб», гроші в сумі 20 грн. - повернути потерпілому ОСОБА_10 ; DVD диски з записами камер зовнішнього відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, ОСОБА_4 , до основного покарання, часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 11.06.2014 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 21 серпня 2014 року.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодом 15.07.2015 року щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_9 - виправдати за недоведеністю.
Речові докази у справі, а саме: DVD диски з записами камер зовнішнього відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у справі, а саме: матерчату сумку чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia ASHA 200» із сім-картками операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «Київстар», два ключі, іменну картку Приват банку, студентський квиток серії НОМЕР_8 , виданий ОСОБА_10 , дисконтні картки «Lokal» та «Kocmo-клуб», гроші в сумі 20 грн. - вважати повернутими за належністю.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1