ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера МВС України, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.371, ч.3 ст.365 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Пологи, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого агрофірма «Батьківщина» охоронцем, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.371, ч.3 ст.365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.371, ч.3 ст.365 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.371, ч.3 ст.365 КК України.

07 серпня 2000 року наказом № 246 л/с по УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 призначений для проходження служби в органах внутрішніх справ на посаду першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області.

Наказом № 5 л/с по УМВС України в Запорізькій області від 11 березня 2003 року ОСОБА_6 призначений для проходження служби в органах внутрішніх справ на посаду старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області.

Підсудні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно до Закону України «Про міліцію» та своїх посадових інструкцій являлись службовими особами і представниками влади.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку, виявлення і розкриття кримінальних правопорушень, розшук осіб, що їх скоїли.

Статтею 10 даного Закону передбачені основні обов`язки міліції, а саме: забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, вживання з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, прийняття і реєстрація заяв та повідомлень про кримінальні та адміністративні правопорушення, своєчасне прийняття по них рішення, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень вжиття в межах своєї компетенції заходів до їх усунення, участь у правовому вихованні населення, проведення профілактичної роботи серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень.

Працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або посадових осіб із заявами або повідомленнями про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Таким чином, підсудні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 являлись представниками державного органу виконавчої влади, чиї законні вимоги були обов`язковими для виконання громадянами і посадовими особами і були зобов`язані забезпечувати безпеку громадян, виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукові заходи, передбачені чинним законодавством, тобто здійснювати функції представника влади.

17 серпня 2003 року, в період часу з 17.00 години до 17 години 30 хвилин на лузі, розташованому в 300 метрах від будинку АДРЕСА_4 , не встановленою на той момент особою, із застосуванням фізичного насильства, була зґвалтована малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даним фактом 17 серпня 2003 року прокуратурою Пологівського району порушено кримінальну справу №280328 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 152 КК України (зґвалтування малолітньої).

Для розкриття цього тяжкого злочину 17 серпня 2003 року розпорядженням начальника Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області № 13 було створено оперативну групу з працівників Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області, діями яких керував перший заступник начальника - начальник кримінальної міліції ОСОБА_5 . До складу зазначеної оперативної групи входив старший оперуповноважений карного розшуку ОСОБА_6 , ОСОБА_8

18 серпня 2003 року в ранковий час в ході проведених заходів, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , співробітниками кримінальної міліції у Пологівський РВ УМВС України в Запорізькій області, розташований за адресою: вулиця Жовтнева, 61, міста Пологи був доставлений мешканець села Чапаєвка, Пологівського району ОСОБА_9 , який в поясненні на ім`я начальника районного відділу внутрішніх справ заявив про свою непричетність до даного злочину, детально описавши обставини проведеного ним дня 17 серпня 2003 року. Цього ж дня ОСОБА_9 в період часу з 10.00 години до 10 години 30 хвилин, у службовому кабінеті ОСОБА_5 був допитаний в якості свідка слідчим прокуратури ОСОБА_10 , де підтвердив свою непричетність до зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 .

Наступного дня - 19 серпня 2003 року, вранці перший заступник начальника - начальник кримінальної міліції Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 та старший оперуповноважений карного розшуку ОСОБА_6 , оперуповноважений ОСОБА_8 для створення видимості розкриття тяжкого злочину і належного виконання своїх службових обов`язків, тобто, діючи з особистої заінтересованості, вступили в злочинну змову щодо спонукання ОСОБА_9 проти його волі до самооговору у вчиненні зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 шляхом застосування до нього фізичного та психічного насильства.

Реалізуючи даний спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вказаний день, приблизно о 10.00 годині, на невстановленому слідством службовому автомобілі приїхали за ОСОБА_9 до місця його роботи в ТОВ «Агрохімсервіс» села Чапаєвка, Пологівського району. Там вони вимагали від ОСОБА_9 проїхати з ними на службовому автомобілі в Пологівський райвідділ міліції, на що ОСОБА_9 погодився, але, в свою чергу, попросив перед цим заїхати до нього додому за адресою: АДРЕСА_5 , щоб залишити там мопед, на якому він приїхав на роботу. Отримавши на це згоду, ОСОБА_9 на мопеді поїхав за вищевказаною адресою, а ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на службовому автомобілі прослідували за ним. Прибувши до вказаного домоволодіння, ОСОБА_9 зайшов в будинок, щоб попередити своїх родичів про те, що їде в міліцію.

Коли ОСОБА_9 виходив з будинку АДРЕСА_5 , то ОСОБА_5 , діючи умисно, спільно і узгоджено з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, передбачених статтею 14 Закону України «Про міліцію», в якій визначено підстави застосування міліцією спеціальних засобів, а саме, що співробітники міліції мають право застосовувати наручники для затримання і доставки в міліцію осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання затриманих і підлягаючих арешту, взятих під варту, для припинення опору працівникові міліції та іншим особам, виконуючим службові та громадянські обов`язки з охорони громадського порядку і боротьбі зі злочинністю, незважаючи на відсутність таких підстав, незаконно застосував у відношенні ОСОБА_9 спецзасіб - наручники, одягнувши їх йому на зап`ястя рук, і позбавивши його, таким чином, свободи переміщення. Потім, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 помістили ОСОБА_9 в автомобіль і, приблизно о 12.00 годині, 19 серпня 2003 року доставили в Пологівський РВ УМВС України в Запорізькій області, де, діючи умисно і взаємоузгоджено, здійснюючи загальний злочинний умисел, спрямований на примушування ОСОБА_9 проти його волі до самообмови у вчиненні конкретного злочину, для створення видимості розкриття зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 та належного виконання своїх службових обов`язків, продовжили утримувати його в службовому кабінеті першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції, розташованому на першому поверсі приміщення райвідділу, де всупереч волі ОСОБА_9 , ображаючи його особисту гідність, під загрозою застосування фізичного насильства стали схиляти його до самообмови у вчиненні зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 .

Однак ОСОБА_9 продовжував стверджувати про свою непричетність до даного злочину. Не досягнувши такими незаконними методами від ОСОБА_9 зізнання у вчиненні злочину, якого він не скоював, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 спільно вирішили заподіяти йому побої , застосувати інші насильницькі дії, які доставлять потерпілому сильного фізичного болю та моральні страждання, і, в такій спосіб, отримати від нього зізнання у зґвалтуванні малолітньої ОСОБА_7 , що мало виразитися у складанні ОСОБА_9 завідомо неправдивого офіційного документа - явки з повинною.

Катування ОСОБА_9 продовжувалось приблизно з 12 години до 13 год. 19 серпня 2003 року до тих пір, поки ОСОБА_9 , будучи не в змозі далі витримувати сильний фізичний біль і моральні страждання, не заявив про свою згоду визнати себе винним у зґвалтуванні ОСОБА_11 , тобто того злочину, якого він не здійснював і скласти про це необхідний від нього завідомо неправдивий документ - явку з повинною.

Далі ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел, спрямований на примушування ОСОБА_9 проти його волі до самооговору і складанню бажаного для них завідомо неправдивого документа - явки з повинною, в цей же день, тобто 19 серпня 2003 року, приблизно в 15.00 годин, у своєму службовому кабінеті в приміщенні Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області, надиктував ОСОБА_9 офіційний документ - явку з повинною, в якій останній, зі слів ОСОБА_5 , вніс неправдиві відомості про те, що, нібито, саме він скоїв зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , і вказав обставини, при яких він, нібито, цей злочин скоїв. Тобто, фактично, виконавцями офіційного документа - явки з повинною про вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 був не ОСОБА_9 , який даного злочину не скоював, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , внаслідок злочинних дій яких було складено цей документ, передбачений статтею 95 КПК України, що послужило, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 94 КПК України, одним із приводів до порушення кримінальної справи .

У цей час ОСОБА_6 , діючи умисно і взаємоузгоджено з ОСОБА_5 виконуючи свою роль у вчиненні злочину, склав від імені ОСОБА_9 письмове пояснення про обставини, викладені в явці з повинною, в яке умисно вніс ті ж неправдиві відомості про причетність ОСОБА_9 до зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , які були викладені в явці з повинною, тим самим склавши від імені ОСОБА_9 завідомо неправдивий офіційний документ. Далі це пояснення ОСОБА_6 надав ОСОБА_9 для підпису та виконання в ньому запису про те, що воно складено з його слів і записано вірно, що той і зробив.

Крім того, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діючи з метою штучного створення помилкових доказів у кримінальній справі про зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , під загрозою застосування знову фізичного насильства вимагали від ОСОБА_9 підтвердити слідчому прокуратури Пологівського району при допиті ті обставини вчинення злочину, які були вказані в явці з повинною і поясненні, зміст яких завідомо для них не відповідав дійсності.

Далі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 19 серпня 2003 року, враховуючи наявність на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в результаті застосування до нього фізичного насильства, спільно прийняли незаконне рішення про затримання ОСОБА_9 і поміщення його в слідчий кабінет ізолятора тимчасового тримання Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області.

Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючи незаконно, всупереч вимогам Закону України «Про попереднє ув`язнення» та не маючи передбачених законом підстав, без винесення будь-яких процесуальних документів, передбачених статтями 106, 115 КПК України, для ізоляції ОСОБА_9 до тих пір, поки у того на тілі перестануть бути видні сліди застосування фізичного насильства, явно перевищуючи надані їм законом права і повноваження, помістили його в слідчий кабінет ІТТ Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області, розташований на першому поверсі будівлі райвідділу, що знаходиться за адресою : вулиця Жовтнева , 61, місто Пологи. У зазначеному слідчому кабінеті, який не передбачений для тримання слідчо-заарештованих та затриманих за вчинення правопорушень, так як у ньому були відсутні: ліжко, нормальна система вентиляції, туалет, ОСОБА_9 знаходився в період з 19 серпня по 07 годину 30 хвилин 03 вересня 2003 року.

03 вересня 2003 року о 07 годині 30 хвилин у слідчому кабінеті ІТТ Пологівського РВ, в якому ОСОБА_9 незаконно перебував з 19 серпня 2003 року, ОСОБА_10 затримав його в порядку статті 115 КПК України і помістив у той же ізолятор тимчасового тримання.

В подальшому зазначені неправдиві показання ОСОБА_9 , які він дав під фізичним та психічним насиллям з боку співробітників правоохоронних органів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Вироком Пологівського районного суду від 18 листопада 2003 року визнано ОСОБА_9 винним у скоєнні зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 по частині 4 статті 152 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

У період 2007 року Генеральною прокуратурою України отримані дані про скоєння зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 іншою особою, у зв`язку з чим в судову колегію у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області внесено подання про перегляд вироку Пологівського районного суду від 18 листопада 2003 року стосовно ОСОБА_9 за нововиявленими обставинами .

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2008 року вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2003 року скасовано в порядку виключного провадження, запобіжний захід ОСОБА_9 - тримання під вартою - скасовано.

08 квітня 2008 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 у зґвалтуванні малолітньої ОСОБА_12 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 152 КК України, закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

Таким чином, підсудні обвинувачуються у скоєнні злочинів:

ОСОБА_5 за ст.366 ч.2 КК України складання завідомо неправдивих офіційних документів та їх використання, що спричинило тяжкі наслідки, за ч.2 ст.127 КК України - катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою спонукати ОСОБА_9 вчинити дії, що суперечать його волі, вчинене за попередньою змовою, за ч.3 ст.365 КК України перевищення влади, тобто дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що спричинило суттєву шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та державним інтересам , що супроводжувалось насиллям та діями, які знищують особисту гідність потерпілого та призвели до тяжких наслідків; ч.3 ст.371 КК України завідомо незаконне затримання , яке завдало тяжкі наслідки.

ОСОБА_6 за ст.366 ч.2 КК України складання завідомо неправдивих офіційних документів та їх використання, що спричинило тяжкі наслідки, за ч.2 ст.127 КК України - катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою спонукати ОСОБА_9 вчинити дії, що суперечать його волі, вчинене за попередньою змовою, за ч.3 ст.365 КК України перевищення влади, тобто дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що спричинило суттєву шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та державним інтересам , що супроводжувалось насиллям та діями, які знищують особисту гідність потерпілого та призвели до тяжких наслідків; ч.3 ст.371 КК України завідомо незаконне затримання , яке завдало тяжкі наслідки.

В ході судового слідства підсудні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заявили клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, всіх підсудних, дійшов висновку, що дане клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину - минуло десять років, а середньої тяжкості - п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочинів в період з 19 серпня 2003 року по 3 вересня 2003 року, передбачених ч.2 ст.366 КК України, які відносяться до категорії середньої тяжкості; ч.2 ст.127, ч.3 ст.371, ч.3 ст.365 КК України , які відносяться до тяжких злочинів. Таким чином з моменту вчинення злочинів пройшло більше 10 років.

Згідно ст.7-1 КПК України провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності. Направлення кримінальної справи до суду для закриття у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений, підсудний заперечує проти цього.

В даному випадку підсудні заявили клопотання про закриття кримінальної справи, а тому у суду відсутні підстави для відмови в задоволенні даного клопотання.

Згідно ст.11-1 КПК України суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною 1 статті 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно вимог ч.1 ст.126 КПК України забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до вимог ст.248 КПК України при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 71, 72, 8, 9, 10 і 111 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Постановою слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 від 23.06.2009 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованому АДРЕСА_2 , яки фактично мешкає АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.08.2009 року на виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 23.06.09 року було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_5 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.08.2009 року на виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 23.06.09 року було накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_5 .

Постановою слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 від 23.06.2009 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованому АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.08.2009 року на виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 23.06.09 року було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_6 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18.08.2009 року на виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України від 23.06.09 року було накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_6 .

Оскільки, на думку суду кримінальна справа відносно підсудних підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тому арешт слід скасувати .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49 КК України, ст.ст. 11-1, 126, 248, 282, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.365, ч.3 ст.371 КК України провадженням закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, накладений 23 червня 2009 року постановою слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованому АДРЕСА_2 , який фактично мешкає АДРЕСА_1 .

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.2 ст.366, ч.3 ст.365, ч.3 ст.371 КК України провадженням закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, накладений 23 червня 2009 року постановою слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючому АДРЕСА_3 .

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 днів з подачею апеляції через Марганецький міський суд.

Суддя: ОСОБА_1