Справа № 468/1580/15-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
22.09.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баштанка кримінальне провадження №0000572 по обвинуваченню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кірова Середньочирчикського району республіки Узбекистан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч. 1 ст. 213 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального висновку встановлено, що в липні 2015 року, точної дати у ході слідства не встановлено, ОСОБА_3 за місцем свого проживання на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , всупереч ст.4 Закону У країни «Про металобрухт», організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту та в подальшому здійснював прийом брухту чорних металів від населення Баштанського району без передбаченого Законом дозволу, заготовивши таким чином 308 кг брухту чорного металу.

В ході обшуку за вказаною адресою, проведеного 02.09.2015 року Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області, виявлено та вилучено електронні ваги «Nokosonic» вимірювальною здатністю від 1 до 150 кг та 308 кг брухту чорних металів.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України, - організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

14.09.2015 року між прокурором та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 213 ч.1 КК України, та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ст. 213 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням ступеню тяжкості та характеру злочину, наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, до яких відносяться щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 14.09.2015 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду від 14.09.2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень.

Речові докази по справі: електронні ваги «Nokosonic» - конфіскувати; 308 кг брухту чорних металів передати в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ :