Справа № 1326/1-414/11 Головуючий у 1 інстанції: В.Я. Кузь
Провадження № 11/783/385/13 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Вовка А.С., Кобзара В.М.,

при секретарі Когут Н.Я.,

потерпілої ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

його захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_1 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2012 року, яким визнано ОСОБА_3 винуватим за ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2012 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, працюючий директором ТОВ "Експрес-люкспостач", раніше не судимий, проживаючий за адресою; АДРЕСА_1

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у розмірі вісімсот пятдесяти гривень.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі однієї тисячі гривень.

ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що 30 березня 2011 року, близько 20 год., між ним та ОСОБА_1, які перебували у квартирі № 121 будинку № 5 на вул. Граб'янки у м. Львові, виник конфлікт, який переріс у обопільні образи в результаті чого ОСОБА_3 наніс потерпілій удар кулаком в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, синців на обличчі та на руках, що згідно з висновком акту-медичного обстеження № 819 від 06 червня 2011 року, утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 30 березня 2011 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

На вирок суду засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій просить рішення суду скасувати і постановити виправдальний вирок. Вирок вважає незаконним, оскільки за наявними у справі та дослідженими судом доказами, його вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України немає, оскільки відсутня подія злочину, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи. Судом безпідставно відхилено докази, які доводять відсутність його вини, та відсутність події злочину як такої, зокрема постанову Франківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2011 року про відсутність в період з 26.03.2011 р. по 01.01.2011 р конфлікту за результатами якого, мало місце нанесення потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, адже постановою суду у адміністративній справі доведено, лише факт словесного конфлікту, без його переростання у фізичне насильство; свідок ОСОБА_5 у поясненнях від 04.04.2011 р. підтвердила про відсутність 30.03.2012 р. подій щодо нанесення потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень; відсутність фізичного насильства із нанесенням потерпілій ОСОБА_1В, тілесних ушкоджень додатково підтверджується матеріалами ЖРЗПЗ № 2079 від 31.03.2011 р. та ЖРЗПЗ № 2118 від 01.04.2011 р.; в довідці від 01 квітня 2011 р. як діагноз зазначено, що нічого не виявлено; в рапорті інспектора БПС Франківського РВ ОСОБА_6 від 26.03.2011 р. наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_1, не підтверджено; з пояснень потерпілої ОСОБА_1В від 04.04.2011 р. не вбачається, що 30.04.2011 р. він наносив тілесні ушкодження, зокрема удар кулаком в ніс; у поясненнях ОСОБА_7 від 04.04.2011 р. не вказується про наявність 30.04.2011 р. подій, у яких його незаконно звинувачують; пояснення ОСОБА_7 мають розбіжності з поясненнями свідка ОСОБА_5; свідок ОСОБА_8 на запитання адвоката дав відповідь, що ушкоджень на видимих ділянках тіла потерпілої він не бачив.

Крім цього, акт медичного обстеження № 819 від 06 червня 2011 року складений виключно зі слів самої потерпілої ОСОБА_1, та спростовується довідкою від 01 квітня 2011 року, яка у часі складена швидше ніж акт медичного обстеження. Разом з тим судом не було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи.

В апеляції потерпіла ОСОБА_1 просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді шести місяців арешту, а цивільний позов задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що вирок є незаконним, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Призначаючи ОСОБА_3 покарання за вчинений злочин, судом не взято до уваги ставлення останнього до вчиненого злочину, ОСОБА_3 не визнав свою вину у вчиненому, не розкаявся, та навіть не попросив у неї вибачення за нанесення тілесних ушкоджень. Висновки суду про визнання пом'якшуючою покарання підсудного обставиною те, що його поведінка під час вчинення ним злочину, у більшій мірі була викликана її поведінкою, та її емоційністю в ході судового розгляду, в зв'язку із чим суд змушений був робити їй неодноразові зауваження, не ґрунтуються на жодних доказах, в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які докази того, що вона своєю поведінкою спровокувала нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Потерпіла також не згідна із мотивами суду в частині задоволення цивільного позову. Внаслідок пережитого душевного потрясіння в неї погіршився стан здоров'я, перенесені душевні страждання негативно позначилися на її психічному стані, у зв'язку із цією подією порушився нормальний ритм її життя, незважаючи на те, що з моменту нанесення їй тілесних ушкоджень пройшов вже досить тривалий час, її душевний біль не вщухає, ОСОБА_3 навіть не вибачився за скоєне. Сума задоволеної вироком моральної шкоди розміром в 1000 грн. є неадекватною до заподіяних їй моральних страждань. Апелянт вважає вимоги щодо відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди у розмірі 2103 грн. 68 коп. є доведеними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_1 та її представника, засудженого ОСОБА_3 та його захисника на підтримку внесених ними апеляцій, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вирок суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції з наступних підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив однобічність і неповноту судового слідства, істотне порушення кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.1, п.3 ст.367 КПК України 1960 року є підставами для скасування вироку.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Виходячи із змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду достовірно випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті у судовому засіданні докази, які підтверджують висновки суду.

Проте ці вимоги закону під час розгляду справи в суді першої інстанції дотримані не були.

Відповідно до ст.76 КПК України 1960 року експертиза призначається обов'язково для встановлення тяжкості й характеру тілесних ушкоджень, і згідно з ч.2 ст.65 КПК України 1960 року саме висновок експерта є джерелом доказів у кримінальній справі.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" суди при розгляді справ не мають права приймати рішення без проведення експертизи, якщо за законом призначення останньої є обов'язковим.

Згідно з п.6 цієї ж постанови у кримінальному судочинстві обов'язковою умовою призначення експертизи є порушення кримінальної справи. У кримінальних справах, які порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, рішення про призначення експертизи може бути прийнято суддею при порушенні кримінальної справи або під час її судового розгляду шляхом винесення відповідної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, представником потерпілої ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 в судовому засіданні 19 жовтня 2011 року заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи, однак у задоволенні цього клопотання було відмовлено, оскільки воно, на думку суду, було передчасним (а.с.43).

Разом з тим судом залишено поза увагою й те, що засуджений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнавав та заперечував нанесення ним потерпілій ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень.

При цьому як на доказ вини ОСОБА_3 суд покликається у вироку на акт судово-медичного обстеження № 819 від 06 квітня 2011 року, винесений на підставі скерування дільничного інспектора міліції Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 і це обстеження проведено до порушення суддею кримінальної справи; належної оцінки йому не дано та не перевірено його відповідність критерію допустимості доказів.

Враховуючи наведене вище, подані потерпілою та засудженим апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

У зв'язку із зазначеними порушеннями вимог чинного законодавства колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді суд має усунути наведені недоліки, ретельно дослідити всі докази, які підтверджують або спростовують обвинувачення, дати їм належну оцінку та постановити законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2012 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Судді: Данко В.В. Вовк А.С. Кобзар В.М.

Оригінал ухвали.