АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа№ 11 -878/2011р. Г оловуючий 1 інстанції
Категорія: ч.1 ст. 286 ОСОБА_1
КК України Доповідач: Григоров П.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року. Колегія судців судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Григорова П.О.,

суддів - Грошевої О.Ю., Лесіка С.М.

за участю прокурора - Шемаєвої О.І.,

захисника -

засудженого - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3,

потерпілого - ОСОБА_4,

представника потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_4 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 23 березня 2011 року

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,

ОСОБА_2, 25листопада ІНФОРМАЦІЯ_1, студент 2-го курсу Харківського Педагогічного університету ім. Г.І. Сковороди, раніше не судимий, засуджений за ч.1ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на протязі 3-х років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 основне покарання призначено з випробуванням, встановлено іспитовий строк - 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов*язок без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Присуджено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_4 5855 грн. 13 коп. матеріальної шкоди і 10000 грн. компенсації моральної шкоди.

Як встановив суд, 15 серпня 2009 року о 21 год. 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи мотоциклом НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км. годину по вул. Жовтневій в с. Олександрівка Валківського району Харківської області в напрямку до центру цього населеного пункту.

В районі місцезнаходження опори ЛЕП № 46, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.5;10.1;12.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на ліву обочину свого руху, де допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_4, який рухався у зустрічному ОСОБА_2 напрямку.

Внаслідок зіткнення з мотоциклом, ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого, оскольчатого перелому верхньої третини діалізу обох кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, забій і рвана рана в області перелому на передній поверхні гомілки.

В апеляції потерпілий ОСОБА_4, посилаючись на те, що покарання, призначене ОСОБА_2 не відповідає тяжкості скоєного злочину і особі засудженого вважає за необхідне вирок суду скасувати, справу направити для нового розгляду в районній суд.

Окрім того, потерпілий вказує на те, що ОСОБА_2 намагався уникнути відповідальності, не визнавав себе винним у скоєнні злочину.

Потерпілий вважає, що суд необгрунтовано не взяв до уваги тяжкість наслідків від скоєного злочину, внаслідок цього не присудив стягнути з винного витрати на посилене харчування, необгрунтовано відмовив у стягненні всієї суми, зазначеної як компенсація моральної шкоди, спричиненої злочином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого і його представника, які підтримали доводи апеляції, вислухавши думку засудженого і його захисника про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію потерпілого задовольнити частково зважаючи на наступне.

В матеріалах кримінальної справ немає жодного пояснення чи протоколу допиту ОСОБА_2 в яких він заперечував свою причетність і винність у скоєнні вищенаведеного злочину.

Навпаки, матеріали досудового слідства і протокол судового засідання однозначно свідчать, що ОСОБА_2 активно сприяв встановленню обставин скоєного злочину, давав правдиві і вичерпні показання, засуджував свої дії.

ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, навчається у вищому навчальному закладі, раніше не скоював злочинів, передбачений ч. ст.. 286 КК України злочин належить до злочинів, скоєних з необережності.

На стадії досудового слідства потерпілому часткового, в добровільному порядку компенсовано витрати, необхідні для його лікування.

В сукупності, наведені обставини правильно оцінені судом першої інстанції як підстава для призначення покарання з випробуванням.

Зважаючи на наведене, враховуючи вказані факти, що стосуються особи ОСОБА_2 колегія суддів не вважає, що призначене засудженому покарання є несправедливим, призначення покарання з випробуванням надає можливість здійснювати дієвий контроль за поведінкою засудженого, сприяє попередженню скоєння нових злочинів.

Посилання на необгрунтованість вироку у зв*язку з призначенням покарання з випробуванням не є свідченням незаконності вироку і не може бути підставою для скасування вироку.

Доводи апеляції про те, що ОСОБА_2 не доклав будь - яких зусиль для компенсації спричинених злочином матеріальних витрат є необгрунтованими, оскільки в судовому засіданні (т.2 а.с.18) мати потерпілого підтвердила, що ОСОБА_2 під час проведення досудового слідства добровільно виплатив їй 3340 грн.

Наведені факти апеляційному суду підтвердив і потерпілий ОСОБА_4

Зміст вироку свідчить про ретельне вивчення районним судом матеріальних вимог потерпілого, правильне обгрунтування рішення про стягнення матеріальної шкоди, тому вважати вирок в цій частині незаконним підстав немає.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, потерпілий ОСОБА_4 тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, йому було проведено декілька хірургічних операцій.

Будучи студентом, потерпілий на час лікування не мав змоги навчатися, що разом з моральними і фізичними стражданнями свідчить про спричинену йому злочином моральну шкоду.

Винність ОСОБА_2 у скоєнні злочину не заперечується в апеляції, тому районний суд правильно визначив, що саме він має нести матеріальні затрати, як компенсацію спричиненої потерпілому моральної шкоди.

Проте, сума компенсації спричиненої потерпілому моральної шкоди районним судом визначена без належного урахування терміну лікування потерпілого, без оцінки його страждань, тих негативних явищ і змін у житті потерпілого, які настали внаслідок скоєного щодо нього злочину.

З наведених підстав, вважати справедливою суму компенсації моральної шкоди визначену судом, підстав не має.

Колегія судців, враховуючи наведені обставини, зважаючи, що зміна вироку в частині збільшення суми стягнення з ОСОБА_2 не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію його дій, виходячи з принципу справедливості і розумності матеріальних вимог потерпілого, вважає за необхідне збільшити суму компенсації спричиненої потерпілому моральної шкоди до 20 тисяч грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.362, 365, 366, 373 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 23 березня 2011 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Збільшити суму компенсації моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 і стягнути на його користь зі ОСОБА_2 20 тисяч грн., як компенсацію, спричиненої скоєнням злочину моральної шкоди.

У решті вирок суду залишити без зміни.

Головуючий -

Судді -