Справа № 363/3367/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1273/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 04.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

представника потерпілого- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидів Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за трудовою угодою у ФОП ОСОБА_9 , не одруженого, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.11.2006 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 289, ч.3 ст. 187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.162, ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.05.2013 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців 29 днів,-

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Київобленерго» матеріальну шкоду у розмірі 5 470 грн. 58 коп.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 17.02.2015 року зранку, у темний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 знаходячись по вул. Річній, с.Демидів, Вишгородського району Київської області, помітив автомобіль марки «ЗИЛ», білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився поряд з приміщенням Вишгородського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» та маючи на меті умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою створення сприятливої обстановки для вчинення злочину, пересвідчившись, що поблизу вказаного автомобіля відсутні сторонні особи, підійшов до металевого ящика, котрий знаходився у багажному автомобілі та відчинивши його здійснив крадіжку наступних речей:

1) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, трьох лучна штанга, кабель мідний перерізом 25 кв.мм) вартістю 707,76 грн.;

2) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, трьох лучна штанга, кабель мідний перерізом 25 кв.мм) вартістю 707,76 грн.;

3) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, трьох лучна штанга, кабель мідний перерізом 25 кв.мм) вартістю 1196,40 грн.;

4) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, трьох лучна штанга, кабель мідний перерізом 25 кв.мм) вартістю 1196,40 грн.;

5) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, п`яти лучна штанга, кабель мідний перерізом 16 кв.мм) вартістю 831,13 грн.

6) переносне захисне заземлення (ПЗЗ ПЛ-10, п`яти лучна штанга, кабель мідний перерізом 16 кв.мм) вартістю 831,13 грн.

В подальшому викрадене майно ОСОБА_7 продав ОСОБА_10 , котрий проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за грошові кошти у сумі 150 грн.

В результаті викрадення зазначеного майна ОСОБА_7 заподіяв Вишгородському РП ПАТ «Київобленерго» матеріальну шкоду на загальну суму 5 470, 58 грн.

Не погоджуючись з вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що не заперечує доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вказує, що судом не було враховано, що за попереднім вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення двох тяжких злочинів проти власності, був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та менше ніж через рік вчинив новий умисний злочин.

Крім того зазначає, що судом необґрунтовано визнано такі пом`якшуючі вину ОСОБА_7 обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки завдані його діям збитки ПАТ «Київобленерго» в сумі 5 470,50 грн. на момент постановлення вироку не відшкодовано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, представника потерпілого, який послався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 2 абзацу 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особової частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, тощо.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі та інших, передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення останнього від покарання з випробуванням.

Суд має належним чином за п.2 ч.3 ст.374 КПК України мотивувати у вироку своє рішення про звільнення особи від відбування покарання.

В порушення вказаних вимог, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який вироком Вишгородського районного суду від 30.11.2006 року за ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.162, ст. 70 КК України засуджений до 8 років позбавлення волі.

Судом не враховано, що за попереднім вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення двох тяжких злочинів проти власності, був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та менше ніж через рік вчинив новий умисний злочин.

Зважаючи на викладене, покарання призначене ОСОБА_7 за попереднім вироком суду у виді 8 років позбавлення волі не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та неможливість виправлення та запобігання вчинення ним злочинів без ізоляції від суспільства.

Згідно із пунктами 3,4 абзацу 3 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано такі обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Так, у вироку не зазначено, які саме дії ОСОБА_7 свідчать про його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки завдані його діями збитки ПАТ «Київобленерго» в сумі 5470,50 грн. на час ухвалення вироку не відшкодовано, на момент апеляційного розгляду відшкодовано частково.

Тому рішення суду про застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Враховуючи конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах застосування до нього покарання у виді арешту.

Згідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та необхідності застосування більш суворого покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 винуватим та засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 для виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: