Монастириський районний суд Тернопільської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7вересня 2010 року

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В.М.

секретаря Гнатишин В.В.

з участю прокурора Роговик Ю.М.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Монастириського районного суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, українець, гр. України освіта вища, раніше не судимий, у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.І КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив умисне середньої важкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_3, яке не є небезпечне в момент спричинення, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

5.04.2010 року близько 2 години, у кабінеті завідуючого будинком культури с. Сеньків Монастириського району ОСОБА_3 між ним та жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, на ґрунті неприязливих стосунків, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3, наніс удар рукою в обличчя, та удар ногою в праву сторону грудної клітки , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому 10 правого ребра, яке згідно з висновком експерта № 232 від 11.06.2010 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, оскільки для свого повного загоєння потребує термін понад 21 день.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєному ним злочині визнав повністю, щиро розкаявся і даючи суду показання, повністю підтвердив факт та обставини скоєння ним вищезазначеного у вироку злочину.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного та потерпілого.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_2, його вина доведена зібраними по справі під час досудового слідства доказами, які підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в судовому засіданні» недоцільним.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 просить суд суворо підсудного не карати оскільки вони померились, збитки підсудним йому відшкодовані.

Органами досудового слідства підсудному ОСОБА_2 пред'явлене обвинувачення за ст. 122 ч.І ЮС України.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що дана кваліфікація є вірною, оскільки підсудний спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особи винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність, а також думку потерпілого ОСОБА_3, який просить суд підсудного суворо не карати.

До обтяжуючих обставин суд відносить вчинення підсудним тяжкого злочину.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в СКОЄНОМУ щиро розкаявся, позитивно характеризується з постійного місця проживання, відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_3. Вищевказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дають підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення більш мякого виду покарання не зазначеного в санкції ст. 122 ч.І КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу 1000 гри.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2 залишити без змін підписку про невиїзд

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляції чи апеляційного подання через Монастириський районний суд.

Головуючий В.М.Іванчук