Кримінальне провадження № 1-кп/331/552/2015
ЄУН № 331/8022/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, гр. України, освіта середня, є інвалідом 2-ої групи, не заміжньої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджену:

1). 22.10.2013 році Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення. Звільнена 09.07.2015 році згідно до ЗУ «Про амністію»

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року відносно ОСОБА_4 встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців з покладенням на останню наступних обмежень:

заборона покидати місце мешкання в період з 22.00 год. до 06.00 год. ранку;

заборона виїзду за межі м. Запоріжжя;

реєструватися в міліції один раз на місяць;

В день звільнення - 09.07.2015 року ОСОБА_4 була ознайомлена з вказаною постановою суду та попереджена про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

За період перебування під адміністративним наглядом в Жовтневому РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області з ОСОБА_4 неодноразово проводилися профілактичні бесіди про недопущення порушень правил та обмежень встановленого відносно неї адміністративного нагляду, однак 01.09.2015 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно покинула місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 і стала проживати за адресою: АДРЕСА_4 , не повідомивши про це співробітників міліції.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину та щиросердно покаялася у скоєному, підтвердила вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах.

Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів характеризуючих її особу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої:

- за ст. 395 КК України як «Порушення правил адміністративного нагляду» за ознаками: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Як пом*якшуючі відповідальність обставини суд враховує щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

При призначені покарання, обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини як пом*якшуючі так і обтяжуючі покарання, особу обвинуваченого, яка раніше була засуджена, має постійне місце проживання, є інвалідом 2-ої групи, не заміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину. На обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

Санкція ст. 395 КК України передбачає покарання лише у вигляді арешту строком до 6 місяців, але згідно до ст. 60 КК України арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до 7 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 має на утриманні сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року суд не в праві перейти до більш м*якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності для. того підстав, відповідно до ст. 7 КПК України (в ред.. 1960 року) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

У зв*язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі не має.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: