Справа №11-138/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - Гончаров
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня 11 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г.

суддів Гончарова М.В.,Демченка М.О.

з участю прокурора Кононовой Л. Ф. та адвоката ОСОБА_1

засуджених - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

зак. представники н/л засуджених - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_6, законного представника н/л засудженого - ОСОБА_5 і прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Роменського міськрайонного суду від 13 січня 2010 р.

яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, учень ЗОШ №11, мешканець м. Ромни, вул. Першотравнева № 60, раніше не судимий

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, учень ЗОШ №11, мешканець м. Ромни, вул. Московський № 19, раніше не судимий

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

У відповідності з вироком суду ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнані винними і засуджені за те, що 15 серпня 2009 року близько 22 години, за попередньою змовою групою осіб, з метою відкритого викрадення чужого майна, біля будинку № 21 по 2-му пров. Ремінця у м. Ромни зустріли ОСОБА_7 і, застосовуючи до неї насильство, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, заволоділи її майном на суму 700 грн.

17 серпня 2009 року близько 22 години вони ж, за попередньою змовою групою осіб, біля магазину Будлюкс у м. Ромни, застосовуючи до ОСОБА_8 фізичне насильство, що не є небезпечне для життя та здоровя потерпілого, повторно відкрито заволоділи його майном на суму 1430 грн.

У поданих апеляціях:

- адвокат ОСОБА_6 посилається на необгрунтованість засудження ОСОБА_2 Вважає, що вина його не доведена, обвинувачення грунтується на припущеннях та суперечливих показах потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і, крім цього, зазначає і про безпідставність не обєднання цієї справи з іншою справою, яка теж перебуває в провадженні суду, тому просить скасувати вирок щодо ОСОБА_2, а справу направити на новий судовий розгляд;

- законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає про те, що вирок щодо сина ОСОБА_3 є несправедливим внаслідок суворості міри покарання. Також вказує і на те, що суд безпідставно не обєднав дві кримінальні справи щодо сина, що тягне за собою дві судимості, тому просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

- прокурор, не оспорюючи доведеність вини засуджених у вчиненні зазначеного злочину і правильність кваліфікації їх дій зазначає про те, що суд безпідставно застосував до засуджених ст. 69 КК України і призначив їм мяке покарання, просить, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, негативні характеристики за місцем навчання, скасувати вирок суду в частині призначення міри покарання, постановити новий вирок, яким кожному з них за ст. 186 ч. 2 КК України призначити по 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи й зміст апеляцій, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, законних представників неповнолітніх засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_5, які підтримали апеляції і просили скасувати вирок, думку адвоката ОСОБА_1 про те, що винність засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні злочину не доведена і вирок підлягає скасуванню, міркування прокурора про залишення апеляцій адвоката і законного представника неповнолітнього засудженого - без задоволення і необхідність скасування вироку у звязку з неправильним застосуванням до засуджених ст. 69 КК України та постановления нового вироку щодо них з призначенням кожному з них по 5 років позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція адвоката та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам справи і грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи в апеляціях адвоката та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не скоювали злочинів проти ОСОБА_7 та ОСОБА_10, є безпідставними.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала, що коли вона 15 серпня 2009 року близько 22 години поверталася додому, то біля будинку № 21 по 2-му пров. Ремінця у м. Ромни її зустріли ОСОБА_2 і ОСОБА_3, повалили на землю та, застосовуючи до неї насильство, зокрема ОСОБА_3 затулив їй рукою рота, утримував на землі та рукою шукав на шиї ланцюжок, а ОСОБА_2 намагався зняти з пальця лівої руки золотий перстень і коли вона не давала, то ОСОБА_2 два рази вдарив її ногою по лівій руці, а потім викручував руку поки вона розжала руку і він забрав перстень вартістю 700 грн.

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що 17 серпня 2009 року близько 22 години коли він знаходився біля магазину Будлюкс у м. Ромни, то його почали бити ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а потім один з них забрав гаманець з грошима в сумі 530 грн. та мобільний телефон PHILIPS-180, а інший зняв з пальця правої руки печатку вартістю 750 грн.

Покази цих потерпілих суд обгрунтовано поклав в основу вироку, оскільки вони є послідовними та підтверджуються іншими доказами.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 показав, що коли його дружина ОСОБА_7 близько 22 години 15 серпня 2009 року повернулася додому, то розповіла, що її побили, зняли золотий перстень, що серед цих осіб вона впізнала ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 показав, що 15 серпня 2009 року близько 22 години він побачив як на 2-му пров. Ремінця у м. Ромни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходилися біля незнайомої йому жінки і при цьому ОСОБА_2 смикав цю жінку за руку, а вона кричала.

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 показали, що 17 серпня 2009 року під час охорони громадського порядку в м. Ромни вони отримали інформацію про вчинення грабежу відносно ОСОБА_10 На лавочці біля бару Філій у м. Ромни вони побачили двох молодих чоловіків і коли стали до лих наближатися, то один із них, як потім зясувалося це був ОСОБА_2, викинув з кишені мобільний телефон. Вони затримали їх.

Згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи, слід пальця руки виявлений на поверхні мобільного телефону PHILIPS-180, який був вилучений біля лавочки, розташованої біля бару Філій, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 121-128).

При предявленні фотографій для впізнання потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 впізнали ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як осіб, які вчинили їх пограбування (т. 1, а.с. 63-64, 71-72).

За висновком судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_10 17 серпня 2009 року під час пограбування були заподіяні легкі тілесні ушкодження (т. 1, а.с. 136-137).

Згідно довідок вбачається, що вартість мобільного телефону становить 150 грн., а вартість одного граму виробу з золота 585 проби складає 300 грн. (т. 1, а.с. 47-49).

Наведені докази, які суд дослідив та вказав у вироку, спростовують доводи апеляцій про непричетність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до пограбування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Не заслуговують на увагу і доводи апеляції адвоката про те, що не встановлено місце та час вчинення злочину проти ОСОБА_10 Як досудовим слідством, так і в судовому засіданні встановлено, що злочин проти потерпілого ОСОБА_10 скоєно 17 серпня 2009 року близько 22 години біля магазину Будлюкс у м. Ромни по вул. Горького, про це також вказує у своїй явці з повинною ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 14).

Суд першої інстанції правильно встановив і вартість майна, яким відкрито заволоділи засуджені, тому і в цій частині доводи апеляції адвоката, є безпідставними.

Не є порушенням закону і той факт, що з заявою про вчинений злочин звернувся чоловік потерпілої ОСОБА_11 В подальшому сама потерпіла була допитана на досудовому слідстві, а також під час судового слідства.

Що стосується показів потерпілого ОСОБА_10, то вцілому вони відповідають дійсності, а деякі розбіжності щодо викладення обставин зумовлені особистим сприйняттям тих моментів, які він спостерігав, тому підстав для визнання показань цього потерпілого та потерпілої ОСОБА_7 недостовірними, немає.

Таким чином, ретельно перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що досудове та судове слідство проведено повно та всебічно і фактичні обставини вчиненого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 злочину, встановлені правильно. Юридична кваліфікація їх дій за ст. 186 ч. 2 КК України є вірною.

Що стосується доводів апеляцій про те, що суд необгрунтовано не обєднав дві кримінальні справи в одну щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то на думку колегії суддів вони є необгрунтованими.

Як встановлено по справі, кримінальна справа щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла до Роменського міськрайонного суду 28 жовтня 2009 року, а справа відносно ОСОБА_2 за ст. 296 ч. 2 КК України і ОСОБА_3 за ст. 296 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України та інших підсудних знаходилася в провадженні цього ж суду з 31 березня 2009 року і станом на 28.10.09 року по цій справі вже закінчувалося судове слідство.

Отже, суддя цілком обгрунтовано 30 листопада 2009 року постановою відмовила в задоволенні клопотання адвокатів про обєднання цих справ (т. 2, а.с. 31).

Таке рішення судді не вплинуло на всебічність, повноту і обєктивність дослідження та вирішення справи щодо засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3, тому підстав вважати, що судом допущена помилка, немає.

Що стосується призначеного ОСОБА_2 і ОСОБА_3 покарання, то колегія суддів вважає, що призначаючи засудженим покарання, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував обставини, при яких було вчинено злочини, а також дані про особу кожного із засуджених. Окрім цього, колегія суддів вважає, що призначаючи засудженим покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд не в повному обсязі врахував вимоги вказаного злочину, адже зазначеною нормою закону передбачено, що покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, можливе лише за наявності декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Суд же у вироку прямо не зазначив, які ж саме обставини він вважає такими, що дають підстави для призначення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої меж.

Зважаючи на ці обставини, колегія суддів приходить до висновку, що покарання, яке призначено засудженим є занадто мяким і за цих обставин вирок суду в частині призначеного їм покарання слід скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 і ОСОБА_3 призначити більш суворе покарання. Призначаючи їм покарання, колегія суддів враховує те, що згідно ст. 12 КК України, злочин який вони скоїли, відноситься до категорії тяжких, цей злочин вони вчинили в той час, коли інша справа щодо них розглядалась в суді, за місцем навчання вони характеризуються негативно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне призначити засудженим покарання, повязане з позбавленням волі на більш тривалий час, задовольнивши частково апеляцію прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 372, 378, 379 КПК України,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду від 13 січня 2010 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині призначеного їм покарання скасувати за мякістю і призначити ОСОБА_2 за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі, ОСОБА_3 за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляції адвоката ОСОБА_6 і законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - без задоволення.

Вирок може бути оскаржений протягом одного місяця з дня його проголошення до Верховного Суду України через Апеляційний суд Сумської області.

Головуючий М.Г. Луговий

Судді М.В. Гончаров, Демченко М.О.