Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 1-2/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2010 рокусмт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.

при секретарях Лісовській Т.К., Маслаковій І.Ю.,

ОСОБА_1

з участю прокурора Шуби Т.П.

захисника ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лугини кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, громадянина України, не депутата, військовозобовязаного, раніше не судимого,-

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

8 січня 2009 року близько 17 годин 30 хвилин ОСОБА_4, знаходячись на подвір*ї свого господарства, розташованого в смт. Народичі Житомирської області, під час суперечки з ОСОБА_5, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар лезом сокири по лівому плечу ОСОБА_5, який стояв поруч, тим самим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді рубаної рани лівого надпліччя з відкритим переломом лівої лопатки 9 (дзьобовидного відростка), яке (тілесне ушкодження) згідно висновку судово-медичної експертизи №20 від 05.02.2009 року за ступенем тяжкості на момент проведення експертизи відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров*я та при відсутності небезпеки для життя (згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року).

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою винність в предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив фактичні обставини вчинення злочину, викладені вище.

Запевняв, що в подальшому вчиняти злочини не буде.

Крім повного визнання підсудним своєї винності у скоєнні злочину, його винність стверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5, який в судовому засіданні показав, що 8 січня 2009 року під час сварки з ОСОБА_4, на подвір*ї біля домоволодіння, в якому проживає підсудний, останній два рази на нього замахнувся сокирою, а на третій раз вдарив його лезом сокири по лівому плечу;

- показаннями свідка ОСОБА_6, які були дані нею під час досудового слідства, яка показала, що 8 січня 2009 року близько 18 години їй подзвонив ОСОБА_4 і повідомив, що між ним та ОСОБА_5 виникла суперечка, під час якої вони побились, а також те, щоб вона їхала додому, бо він викликав працівників міліції. Коли вона приїхала додому, то ОСОБА_4 їй розповів, що під час суперечки з ОСОБА_5 він вдарив останнього сокирою по лівому плечу;

- показаннями свідка ОСОБА_7, які були дані ним під час досудового слідства, який показав, що 8 січня 2009 року він заступив на чергування до Народицької ЦРЛ. Близько 18 години в прийомне відділення лікарні поступив ОСОБА_5, у якого під час медичного огляду було встановлено рубану рану на лівому плечі; після чого ОСОБА_5 було направлено до хірургічного відділення, де йому було надано медичну допомогу;

- протоколом огляду місця події від 09.01.2009 року, згідно якого було оглянуто місце вчинення злочину (а.с.8-10);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 30.01.2009 року, в ході якого ОСОБА_4 розказав та показав як саме заподіяв тілесне ушкодження ОСОБА_5 (а.с 36-37);

- висновками судово-медичних експертиз від 05.02.2009 року №20 та від 24.03.2010 року №101, з яких встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середніх по критерію тривалого розладу здоров*я та при відсутності ознак небезпек для життя (а.с.41-42, 170-172);

Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_4 вчинив злочин і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості;

- особу винного, раніше не судимого, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно;

- його відношення до вчиненого, а саме те, що він повністю визнав себе винним у вчиненому злочині та щиро покаявся.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному ОСОБА_4, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що підсудному ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з покладенням на нього обовязків, передбачених п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.

Речові докази по справі:

- дублянку, три светри, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Народицького РВ УМВС України в Житомирській області, повернути потерпілому ОСОБА_5;

- сокира, яка зберігається в кімнаті для зберігання речових доказів Народицького РВ УМВС України в Житомирській області знищити.

При вирішенні питання по цивільному позову про відшкодування з підсудного 25 тис. грн. моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_4 злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, а саме те, що внаслідок вчиненого по відношенню до нього злочину він отримав тілесні ушкодження, душевні страждання, зазнав моральних переживань, а також інші обставини, які мають істотне значення по справі, а тому з урахуванням положень ст. ст. 23, 1167 ч. 2 п. 1, 1187 ч. 2 ЦК України, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 5 тис. грн.

Позовні вимоги Овруцького міжрайонного прокурора в інтересах Народицької центральної районної лікарні підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись, ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі:

- дублянку, три светри, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Народицького РВ УМВС України в Житомирській області, повернути потерпілому ОСОБА_5;

- сокира, яка зберігається в кімнаті для зберігання речових доказів Народицького РВ УМВС України в Житомирській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 (пять) тисяч гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Народицької центральної районної лікарні 64 (шістдесят чотири ) грн. 67 коп. завданої майнової шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий