Справа №1-13-140/10 29.07.2010 02.09.2015
29 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора - ОСОБА_4
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.04.2010 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Росії Тюменської області м. Сургут, громадянина України, раніше судимого 23.09.2008 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1рік 6 місяців
засуджено:
-за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.09.2008 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, без конфіскації майна.
За вироком суду в період часу з 22 години 07.07.2009 року до 02 години 08.07.2009 року ОСОБА_7 шляхом підбору ключів проник в гараж, розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 , та повторно незаконно заволодів транспортним засобом «ГАЗ-21», державний номер НОМЕР_1 вартістю 5000 грн., що належить ОСОБА_8 .
В кінці липня 2009 року ОСОБА_7 через відкриті двері проник в будинок АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав гумовий човен вартістю 600 грн., що належить ОСОБА_8
В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 289 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Стверджує, що явку з повинною про крадіжку гумового човна написав в результаті застосування до нього незаконних методів слідства.
По епізоду заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 засуджений зазначає, що між ним та ОСОБА_8 існувала усна домовленість про використання ним цього автомобіля в будь-який час.
По епізоду замаху на заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 визнає себе винним в тому, що опинився в чужому автомобілі і щиро кається в цьому. Стверджує, що умислу на угон автомобіля у нього не було.
При призначенні покарання просить врахувати його сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дружини та малолітньої дитини.
В апеляції захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.
Зазначає, що заяву про викрадення гумового човна в ніч з 03 на 04 серпня 2009 року ОСОБА_8 написав під тиском ОСОБА_11 , який знаходиться в неприязних стосунках із ОСОБА_7 . При цьому, звертає увагу на те, що на момент крадіжки ОСОБА_7 знаходився в СІЗО. А явку з повинною про крадіжку гумового човна він написав в результаті застосування до нього незаконних методів слідства.
На думку апелянта, свідчення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про наданий ОСОБА_8 дозвіл на використання його автомобіля ОСОБА_7 спростовують причетність останнього до заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 .
Стверджує, що по епізоду замаху на заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 . ОСОБА_7 добровільно відмовився від доведення злочину до кінця.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підтримку поданих до суду апеляцій, думку прокурора ОСОБА_4 , який вважає апеляції засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 необґрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 .
Сам засуджений ОСОБА_7 не заперечував факт поїздки в с. Баловне на автомобілі Крисенка в ніч з 07.07.2009 року на 08.07.2009 року, стверджуючи, що між ним та ОСОБА_8 існувала усна домовленість про використання ним цього автомобіля в будь-який час.
Але показаннями потерпілого ОСОБА_8 було встановлено, що з боку ОСОБА_7 мало місце незаконне заволодіння належним ОСОБА_8 автомобілем «ГАЗ-21», оскільки останній не давав ОСОБА_7 свого дозволу на використання його автомобіля для поїздки в с. Баловне в ніч з 07.07.2009 року на 08.07.2009 року.
Виходячи із показань потерпілого ОСОБА_8 , суд вірно віднісся критично к показанням свідка ОСОБА_14 про наданий ОСОБА_8 її чоловіку ОСОБА_7 дозвіл на використання належного потерпілому автомобіля у будь - який час.
Тому суд зробив правильний висновок про доведеність вини ОСОБА_7 в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно(з огляду на вчинення ОСОБА_7 раніше злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України), кваліфікуючи ці дії за ч.2 ст. 289 КК України, а показання ОСОБА_7 розцінив, як обрану ним позицію захисту.
По епізоду викрадення гумового човна у ОСОБА_8 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 повідомив орган досудового слідства про вчинення ним в кінці липня 2009 року крадіжки гумового човна за місцем проживання ОСОБА_8 , про що свідчить написана ним власноручно заява, зареєстрована 8.08.2009 року (а.с.85).
Після чого потерпілий ОСОБА_8 підтвердив факт виявленої ним пропажі гумового човна вартістю 600 грн. за місцем його проживання по АДРЕСА_1 і 9.08.2009 року звернувся із заявою в міліцію (а.с.74).
Із протоколу судового засідання видно, що потерпілий ОСОБА_8 наполягав на тому, що належний йому гумовий човен був таємно викрадений за вказаною адресою в кінці липня 2009 року.
Твердження апелянтів про написання ОСОБА_7 заяви про вчинення ним крадіжки гумового човна внаслідок недозволених методів слідства є безпідставним, оскільки по результатам перевірки цієї заяви винесена постанова про відмову в порушення кримінальної справи у відношенні працівників Центрального районного відділу міліції від 31.03.2010 року (а.с.198).
З огляду на наведене, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло і вірно кваліфікував ці дії за ч.3 ст. 185 КК України.
По епізоду замаху на заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 .
Засуджений ОСОБА_7 не заперечував факт проникнення в салон належного ОСОБА_9 автомобіля «ВАЗ 2107» і знаходження в ньому на момент затримання.
Але суд вірно віднісся критично к показанням ОСОБА_7 в частині відсутності у нього умислу на заволодіння цим транспортним засобом, оскільки цей факт спростовується дослідженими судом доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 про затримання ним ОСОБА_7 , який знаходився в салоні його автомобіля. А також виявлення ним в автомобілі розбитого віконного скла, зірваного захисту кермової коробки та дроту.
- показаннями свідка ОСОБА_15 про розбите ОСОБА_7 віконне скло в автомобілі «Жигулі» в ніч на 30.07.2009 року, знаходження останнього в салоні автомобіля та його наміру про угон даного автомобіля.
- показаннями свідка ОСОБА_16 про затримання ОСОБА_9 хлопця, який знаходився в салоні автомобіля ОСОБА_9 . При цьому, в автомобілі було розбите віконне скло, зірваний захист кермової коробки.
- факт розбитого віконного скла, зірваного захисту кермової коробки та дроту в автомобілі «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_2 , знайшов своє підтвердження в протоколі огляду місця події від 30.07.2009 року (а.с.4-7).
З огляду на наведене, засуджений ОСОБА_7 намагався заволодіти транспортним засобом ОСОБА_9 , однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.
Тому є безпідставним твердження захисника ОСОБА_5 про добровільну відмову ОСОБА_7 від вчинення злочину.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність вини ОСОБА_7 в замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є повторність і кваліфікацією цих дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України.
При визначенні покарання ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував вчинення ОСОБА_7 тяжких злочинів дані про особу винного, який раніше судимий, на путь виправлення не встав, оскільки в період іспитового строку скоїв нові злочини, а також позитивні характеристики за місцем його проживання і призначив покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляції засудженого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 необґрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, а вирок суду - законним, справедливим, який слід залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів-

Апеляції засудженого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.04.2010 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: