ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 583/755/13-к
Номер провадження 1-кп/580/11/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, що мешкає по АДРЕСА_1 , розлученого, освіта середня-спеціальна, судимого:

1) 27.09.2000 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.229-6 і ст.14 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на с строк 2 роки. Звільнений 30.08.2001 р. умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 2 дні;

2) 12.03.2002 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 07.07.2004 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 11 днів;

3) 27.06.2006 р. Зарічним районним м. Суми за ч.2 ст.185 і ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців;

4) 19.01.2009 р. Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Звільнений 16.12.2009 р. умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 18 днів

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 і п.6 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
1. Обвинувачений ОСОБА_1 в період часу з 12 вересня 1997 року по 14 вересня 1997 року, у вечірній час ОСОБА_1 , реалізуючи свій корисливий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому, переконавшись, що його дії є непоміченими для інших осіб, шляхом вибиття віконного скла, проник до будинку АДРЕСА_2 , та скоїв крадіжку телевізора марки «Берізка», який належав ОСОБА_9 , у зв`язку з чим завдав останньому матеріальну шкоду у розмірі 308 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав та пояснив, що восени 1997 р. пішов до знайомого ОСОБА_10 , який мешкав на вул. Комінтерна, м. Суми. Проник до будинку по вул. Комінтерна, м. Суми та викрав телевізор марки «Берізка», який потім продав, а кошти використав на власний розсуд.

Вина обвинуваченого також підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме висновком експерта № 356 від 2 червня 2010року з фототаблицею та додатками, згідно якого сліди пальців рук, виявлені на поверхні зовнішньої та внутрішньої сторін рами вікна на кухні, вилучені при огляді місця події по факту крадіжки з будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_9 14.09.1997р., залишені ОСОБА_1 (т.1 а.с. 29-36).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло.

2. Органами досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що (відтворюється дослівно): він маючи незняту та непогашену судимість за скоєння умисних корисливих злочинів, діючи в ніч з 6 на 7 липня 2010 року, після вживання алкогольних напоїв, будучи достовірно обізнаним про те, що особа похилого віку ОСОБА_11 напередодні отримала грошові кошти у вигляді пенсії, маючи намір на незаконне збагачення, в період з 23 до 24 год. зайшов до домогосподарства АДРЕСА_1 , де мешкала ОСОБА_11 , переліз через замкнену хвіртку і, таким чином, незаконно проник до домогосподарства. Після цього, реалізуючи свій корисливий умисел на володіння чужим майном, вийняв шибку з вікна веранди біля вхідних дверей житлового будинку вищевказаного домогосподарства, та рукою з середини будинку відчинив вхідні двері за допомогою металевого ключа, який знаходився в замковому отворі, таким чином, скоївши проникнення до будинку, в подальшому ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_12 , почав шукати цінне для себе майно в той час, як ОСОБА_12 спала в ліжку. Так, зайшовши до першої кімнати, в якій спала власниця будинку ОСОБА_12 , ОСОБА_1 вийняв із ящика нижньої частини серванту, розташованого при вході праворуч від дверей, грошові кошти в сумі 120 грн., завернуті в носову хустку, продовжуючи свої злочинні дії та керуючись корисливим умислом на заволодіння чужим майном, ОСОБА_1 продовжив пошук цінного для нього майна в другій кімнаті будинку, вхід до якої здійснюється з лівого боку першої кімнати. Від звуку, внаслідок пошуку ОСОБА_1 цінних речей в платтяній шафі, від шуму, власниця будинку ОСОБА_12 прокинулася, виявила його та почала кричати. У зв`язку з чим ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 з корисливих мотивів з метою заволодіння належними ОСОБА_12 грошовими коштами під час розбійного нападу на неї, схопив з ліжка подушку та, діючи способом небезпечним для життя, поклав на обличчя ОСОБА_12 подушку та придавив її зверху рукою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , а також бажаючи їх настання, діючи умисно утримував на обличчі ОСОБА_12 подушку руками близько 30 секунд, чим перекрив дихальні шляхи і позбавив природної потреби ОСОБА_12 в диханні, спричинивши смерть останньої. Після цього, ОСОБА_13 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, продовжив шукати цінності під матрацами ліжка, на якому лежала ОСОБА_12 , звідки вилучив грошові кошти, належні останній, в сумі 8500 грн., а також з тумбочки, розташованої ліворуч від ліжка, вилучив спиртне в скляній банці. У подальшому ОСОБА_1 , вийшов з будинку, вставив на місце шибку вікна, зачинив за собою двері ключем, який потім викинув на подвір`я сусіднього господарства. З собою виніс викрадені грошові кошти та спиртне в скляній банці, після чого пішов до себе додому. Викрадені у ОСОБА_12 грошові кошти на загальну суму 8620 грн. витратив за власним розсудом.

Дії ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковані: по ч. 4 ст. 187 КК України - розбій (напад з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, кваліфікуючими ознаками якого є «проникнення у житло, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень» та за п.6 ч.2 ст.115 КК України - протиправне заподіянні смерті іншій особі ОСОБА_11 , вчинене з корисливих мотивів.

Досудове розслідування кримінального провадження було розпочато за нормами КПК України 1960 року, а з 27 листопада 2012 року - після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за нормами чинного КПК України.

Пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення ґрунтується на його визнавальних показах, наданих на досудовому слідстві під час його першого допиту та відтворення обстановки та обставин події, висновках експертів, а також показах свідків та експерта ОСОБА_14 .

Але, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні крадіжки телевізора та 120 грн. та 0,5 л. розведеного спирту з господарства ОСОБА_11 , пояснивши, що він з господарства в АДРЕСА_1 викрав у ОСОБА_11 120 грн. та 0,5 л. розведеного спирту. В подальшому ОСОБА_1 скористався ст. 63 Конституції України та відмовився давати покази.

Потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що її мати ОСОБА_11 проживала сама, була економною жінкою і збирала гроші на своє поховання. 7 липня 2010 року близько 8 години вона прийшла до матері, проте вікна та двері у будинку виявилися зачиненими, побачила, що її мати не рухається, на стук у вікно не відповіла. Тоді, вона повідомила сусідів Брижиків. Відкривши двері запасним ключем, Брижики зайшли до будинку, потім зайшла ОСОБА_15 , вона побачила, що тіло ОСОБА_11 лежало на ліжку яке стояло біля вікна. У будинку був порядок. ОСОБА_11 знаходилась у незвичні позі: лежала на спині, її ноги були розставлені, зігнуті у колінах, права рука міцно тримала ліжко, або лежала на ньому, ліва - знаходилась на грудях та була синя, лівий бік був весь синій, від шиї до стегна. Незвична поза була тому, що мати мала великий жировик в районі сідниць, тому спала завжди на боці. Брижик і ОСОБА_16 знімали ОСОБА_11 з ліжка, вони її відривали від ліжка. Поклали на підлогу. Її знайома викликала фельдшера, коли прийшла фельдшер, ОСОБА_11 лежала на підлозі, їй тільки вирівняли ноги. ОСОБА_15 до трупа не торкалась. Потім, поклали ОСОБА_11 до труни. Грошей і ключа не знайшли. Розтин трупа ОСОБА_11 вони не проводили, так як викликана фельдшер сказала, що ОСОБА_11 померла ймовірно від своїх хвороб. Протягом проведення похорон ОСОБА_1 вів себе неадекватно: до усіх чіплявся, хапався за кришку труни, називав ОСОБА_11 своєю родичкою. Їй відомо, що мати збирала кошти, так як вони з сестрою колись виявили гроші у незвичному місці (у чоботі під ліжком). На наступний день після поховання, її сестра палила речі ОСОБА_11 та шукала ключ. Подушку вона забрала до себе додому бо вона була антикварна. Оскільки грошей не виявили, на другий день після поховання вони подали заяву про крадіжку до міліції. В день, коли проводили відтворення, вони написали заяву про вбивство та дозвіл на ексгумацію. Під час відтворення вона присутня не була, їх не пустили, вони перебували в іншому дворі. Подушку, яку вона забрала з будинку, потім принесла до матері у двір де у неї її вилучили працівники міліції, відбувалось це після відтворення за участю ОСОБА_1 . Хто приносив подушку міліціонерам вона не пам`ятає. Вони викинули ліжко та постіль на яких лежала мати, диван поставили на місце ліжка, повністю змінили обстановку. Після поховання на місце не повертали. Ключів від будинку було три, два у матері, один у неї. Під час медичного обстеження яке проводилось раніше у ОСОБА_11 було виявлено рак нирки, але родичі матері нічого не сказали. Зубних протезів у ОСОБА_11 не було, вони поламались і вона їх не робила, зламались протези за пів року до смерті, вона жувала яснами.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що працює завідувачем ФАП С. Новгородське Тростянецького району, 7 липня 2010 року зранку її викликали до ОСОБА_11 , вона лежала на підлозі і труп вже готували до поховання. Рідні не заперечували проти поховання і вона не направила тіло на розтин. У будинку був порядок. При огляді трупу слідів насильницької смерті виявлено не було, на нозі була подряпина, як пояснили родичі, ОСОБА_11 подряпалась на городі, на обличчі не було тілесних ушкоджень. У ОСОБА_11 був рак правої нирки. ОСОБА_15 сказала, що у будинку порядок, вони будуть ховати ОСОБА_11 . Вона видала довідку епікриз про смерть, і вирішили хоронити.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надала покази, що працює поштаркою. 6 липня 2010 року вона видала ОСОБА_11 пенсію в сумі приблизно 1000 грн. Коли вони сиділи з ОСОБА_11 на лавочці, біля будинку, підсудний проходив мимо. Пенсію передавала без свідків.

ОСОБА_19 , допитана у судовому засіданні, як свідок пояснила, що 7 липня 2010 року ОСОБА_15 повідомила їй про те, що мати не відчиняє двері, після чого ОСОБА_15 відкрила двері своїм ключем і вони всі разом зайшли до хати там був порядок. На ліжку лежав труп ОСОБА_11 в неприродній позі. Коли клали труп на підлогу, побачила, що лівий бік був синій від руки до стегна. Фельдшер сказала, що це так і повинно бути це трупні плями та сказала, що можна хоронити. На лівій руці зверху була засохла кров як від колотої рани. Напередодні увечері близько 17 години вони бачилися з ОСОБА_11 , і такої рани в неї не помітила. Коли її покійний чоловік, знімав ОСОБА_11 з ліжка вона трималася рукою за ліжко. Скільки грошей мала на момент смерті ОСОБА_11 , сказати не може, але вважає, що гроші були, так як у розмовах ОСОБА_11 думала в майбутньому проводити газ, воду. Після того, як ОСОБА_11 помили та перевдягли, почали переставляти меблі та шукати гроші. З ОСОБА_1 на слідчі дії приїжджало багато людей на чотирьох чи п`яти авто.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні надав покази, що до нього прийшла ОСОБА_15 , яка повідомила про смерть ОСОБА_11 та попросила допомогти. Він допомагав зняти з ліжка ОСОБА_11 та на підлозі розправляв їй руки і ноги, також допомагав переставляти речі. Того ж дня до нього приходив ОСОБА_1 і попросив цигарок, після цього вони разом випили розведеного спирту. Після того як випили ОСОБА_1 пішов.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він приймав участь у відтворенні обстановки і обставин події за участю ОСОБА_1 , який був «з великого перепою», його трусило. Під час слідчої дії ОСОБА_1 сам розповідав, але його підправляли працівники міліції і він погоджувався. ОСОБА_21 вивели з ІТТ Тростянецького РВ де він відбував адміністративний арешт по ст. 130 КУпАП, після проведення слідчої дії, під час якої він був понятим, його помістили назад до камери, він був відсутній в ІТТ близько 4 годин. Відбував адміністративний арешт разом з ОСОБА_22 який теж був залучений понятим. Вперше ОСОБА_1 побачив за годину до поїздки в актовому залі райвідділу, на ньому, спочатку, були кайданки. Протокол затримання відносно ОСОБА_1 в актовому залі не складали. На відтворення вони їхали в автомобілі УАЗ у відділенні для затриманих він, ОСОБА_22 та ОСОБА_1 . По дорозі на відтворення зупинялись та давали випити ОСОБА_1 , для чого його виводили з машини. У дворі перед початком відтворення було близько 10 осіб, серед них дочка потерпілої ОСОБА_15 . Після того як приїхали до райвідділу ОСОБА_1 повели до камери. Йому відомо про те, що викликали швидку до райвідділу того ж дня вночі, або наступного зранку. Коли їхали в УАЗі ОСОБА_1 сказав йому і ОСОБА_22 , що нікого не вбивав.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він приймав участь у відтворенні обстановки і обставин події за участю ОСОБА_1 в якості понятого. Він був у райвідділі, його взяли як свідка та повезли до с. Новгородське. Там ОСОБА_1 показував як відбувались події, як проник до будинку, шукав гроші, потім сказав, що бабка прокинулась, він поклав на неї подушку, бабка заснула і він вийшов. Суму коштів ОСОБА_1 не називав. ОСОБА_22 на той час відбував адміністративний арешт за «домашню сварку», у зв`язку з чим з місце проведення слідчої дії вільно покинути не міг. Тоді він вперше бачив ОСОБА_1 . ОСОБА_22 їхав в машині УАЗ разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_21 у відділенні для затриманих. ОСОБА_1 виводили в наручниках. ОСОБА_1 був «з великого перепою». В його присутності, як тільки вийшли з райвідділу, до того як сіли у автомобіль, ОСОБА_1 привезли пляшку горілки, 250 грамів. Потім, ОСОБА_1 випив пів пляшки, вони сіли в автомобіль і поїхали. Після проведення відтворення вони приїхали до райвідділу і їх відвели до камер. Його витягли з камери сказали поїхали, будеш свідком. Якби ОСОБА_1 не випив, у нього б сталася біла гарячка. Коли їхали в відділенні для затриманих ОСОБА_1 казав, що нікого не вбивав і вони пообіцяли ОСОБА_1 підтвердити це на суді. Коли приїхали в с. Новгородське ОСОБА_1 допив пляшку горілки у себе у дворі перед відтворенням.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_23 пояснив, що у 2010 році він працював дільничним інспектором в Тростянецькому РВ УМВС України в Сумській області, приймав участь у пошуках ключа в с. Новгородське, а також стояв у оточенні разом з іншими працівниками міліції під час відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_1 . У кабінеті, коли ОСОБА_1 писав явку з повинно його не було.

Свідок ОСОБА_24 допитаний у судовому засіданні пояснив, що він станом на липень 2010 року займав посаду оперуповноваженого карного розшуку Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, коли він перебував на чергуванні, дільничним інспектором ОСОБА_25 о 7 годині був доставлений ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні крадіжки, після бесіди, написав явку з повинною про вбивство, після чого ОСОБА_1 був переданий до слідства. В службовому кабінеті, під час написання явки з повинною ОСОБА_1 був присутній начальник карного розшуку ОСОБА_26 який періодично виходив з кабінету. Коли ОСОБА_1 доставили до райвідділу він був у стані алкогольного сп`яніння, від нього було чути запах алкоголю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що він працював у липні 2010 року помічником дільничного інспектора, обслуговував територію с. Новгородське Тростянецького району. Він зранку, о 6 годині, в один з днів липня 2010 року, доставив ОСОБА_1 у райвідділ, до карного розшуку, в кабінет ОСОБА_24 . У кабінеті ОСОБА_1 зізнався, що вкрав гроші, горілку, та задушив бабусю. Хто надав вказівку доставити ОСОБА_1 не пам`ятає, можливо це була його особиста ініціатива. Коли проходило відтворення, він був в с. Новгородське, але у відтворенні участі не приймав.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він приймав участь при допиті ОСОБА_1 , та відтворення обстановки і обставин події як експерт, проводив відеозапис слідчих дій, відеозапис переривався. Слідчі дії проводились в світлу пору доби. Деталей він не пам`ятає. На вигляд ОСОБА_1 був у нормальному стані.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що він працює начальником карного розшуку Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_1 був доставлений ОСОБА_25 по підозрі у крадіжці грошей, потім ОСОБА_1 добровільно склав явку з повинною. У ОСОБА_25 була оперативна інформації на рахунок причетності ОСОБА_1 до крадіжки грошей у ОСОБА_11 . ОСОБА_1 вони перевіряли щодо причетності до крадіжки грошей. ОСОБА_26 заходив в кабінет до ОСОБА_24 коли ОСОБА_1 писав явку з повинною. ОСОБА_1 на той час протягом двох місяців вживав спиртне. В ІТТ до ОСОБА_1 він теж заходив.

Проаналізувавши первинні покази ОСОБА_1 слід зазначити про те, що хоча вони і надані протягом незначного періоду часу, але є не конкретними та наданими під зовнішнім впливом, у зв`язку з чим суд доходить висновку що вони не є добровільними.

Так при написанні явки з повинною 12 липня 2010 року (т. 2 а.с.248) ОСОБА_1 вже була порушена та розслідувалася кримінальна справа по факту крадіжки у ОСОБА_11 3500 грн. (т.2 а.с.1), яка перебувала у провадженні слідчого Тростянецького РВ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_28 , але в той же час явку з повинною отримав оперуповноважений ОСОБА_29 . Допитаний у судовому засіданні дільничний інспектор міліції ОСОБА_25 не зміг пояснити суду, чию вказівку він виконував щодо доставки ОСОБА_1 до районного відділу міліції, а також у матеріалах провадження відсутнє доручення слідчого на його доставку та допит. Крім того, як з пояснень ОСОБА_29 , ОСОБА_30 так і ОСОБА_25 допитаних у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 написав явку з повинною після бесіди з ним в приміщенні Тростянецького РВ ВС України в Сумській області, а за таких обставин суд доходить висновку про те, що покази ОСОБА_1 не є добровільними під час написання явки з повинною, крім того йому не було роз`яснене право на захист.

У протоколі про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 липня 2010 року (т.2 а.с. 251) зазначено, що ОСОБА_1 о 14 год. затриманий за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, але відсутні відомості про дату і час коли протокол зачитаний затриманому та вручена його копія, також відсутні відомості про повідомлення прокурора про затримання. Крім того, у вказаному протоколі є повідомлення про те, що ОСОБА_1 послуг захисника не потребує. Затримання закінчилось о 14 год. 15 хв.. 12 липня 2010 року з 14 год. 40 хв. до 14 год. 50 хв. слідчим був складений протокол про забезпечення підозрюваного права на захист (т.2 а.с.256) у якому ОСОБА_1 зазначив про те, що бажає участі захисника ОСОБА_31 , після чого слідчим була складена постанова про призначення захисника до участі у справі (т.2 а.с.258) та вже о 14 год 55 хв., тобто через 5 хвилин після роз`яснення права на забезпечення захисту, початий допит ОСОБА_1 як підозрюваного, що на думку суду є порушенням порядку призначення захисника передбаченого ч. 3 ст. 47 КПК України, а також унеможливлює побачення з захисником до першого допиту, що є прямим порушенням права на захист підозрюваного.

До того ж, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що ст. 92 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вже в постанові про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 від 12 липня 2010 року, винесеної відповідно до КПК 1960 року (т.2 а.с.7), та у відомостях, що були 27 листопада 2012 року (т. 6 а.с. 3,4) 25 січня 2013 року (т.6 а.с.7, 9), внесені до ЄДРДР прямо зазначено про винуватість ОСОБА_1 , а саме: що «злочини вчинив ОСОБА_1 ».

Вказане свідчить про те, що слідчий та прокурор перебрали на себе функції суду та під час досудового розслідування допустили порушення загальних засад кримінального провадження: принципів законності та презумпції невинуватості, а досудове слідство відносно ОСОБА_1 з першого дня мало виключно обвинувальний ухил.

12 липня 2010 року ОСОБА_1 в присутності захисника ОСОБА_31 , було допитано як підозрюваного по ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням відеозапису, (т. 2 а.с.259-270) під час відтворення відеозапису допиту ОСОБА_1 очевидним є те, що слідчий не складає протокол слідчої дії, а в матеріалах провадження є зазначений протокол, який містить підписи учасників і виконаний за допомогою комп`ютера, за таких обставин зазначений протокол виготовлений та підписаний учасниками не під час слідчої дії, тривалість слідчої дії зазначена з 14 год. 55 хв. до 15 год. 44 хв. тобто 49 хв.

Протокол ознайомлення з відеозаписом від 12 липня 2010 року (т. 2.а.с.269) не містить часу проведення слідчої дії, наступна слідча дія, за участю тих же учасників, а саме відтворення обстановки і обставин події почалась 12 липня 2010 року о 16 год. 26 хв., тобто через 42 хв., що унеможливлює повного відтворення відеозапису допиту ОСОБА_1 як підозрюваного учасникам слідчої дії, з урахуванням часу складання процесуальних документів, яка тривала 48 хвилин, що свідчить про не виконання вимог ст.ст. 85-1, 85-2 КПК України 1960 року слідчим.

12 липня 2010 року з участю ОСОБА_1 було проведене відтворення обстановки та обставин події (т. 2 а.с.274-282) під час зазначеної слідчої дії застосовувався відеозапис та були залучені поняті ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . З дослідженого відеозапису слідчої дії встановлено, що слідча дія почалась у Тростянецькому РВ УМВС У Сумській області та продовжена в с. Новгородське Тростянецького району Сумської області, під час слідчої дії відеозапис зупинявся для того, щоб доїхати до с. Новгородське, також для дослідження експертом-криміналістом віконного скла та пошуку речей на території іншої садиби. З вказаного відеозапису очевидно, що у слідчій дії брали учать працівники міліції не зазначені у протоколі слідчої дії, ОСОБА_1 не зміг самостійно відчинити будинок ОСОБА_11 через вийняту шибку з вікна, також не повідомив про місця на яких перебували речі зазначивши тільки те, що на місці дивану знаходиться ліжко, також на відеозаписі не відображено виявлення всіх речових доказів у присутності пойнятих.

Протокол ознайомлення з відеозаписом від 12 липня 2010 року (т.2.а.с.282 ) не містить часу проведення відеозапису слідчої дії, а також зазначене місце слідчої дії - Тростянецький РВ УМВС України в Сумській області, а слідча дія відтворення обстановки і обставин події закінчилась в с. Новгородське Тростянецького району Сумської області о 19 год. 15 хв. Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повідомили суду, що після повернення до райвідділу їх помістили до камери ІТТ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, що свідчить про не виконання вимог ст.ст. 85-1, 85-2 КПК України 1960 року слідчим, щодо відтворення відеозапису слідчої дії її учасникам.

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №52/81554 від 3 вересня 2010 року (т.2 а.с. 96-98) ОСОБА_1 не хворіє на хронічне душевне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад душевної діяльності, або інший хворобливий стан, і не хворів на такі в період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє ознаки розладів особистості та поведінки органічної етіології, обумовлені травмою головного мозку та ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, на даний час утримання (хронічний алкоголізм ІІ стадії за МКХ-9) і виявляв такі в період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, коли перебував у стані простого алкогольного сп`яніння і міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Також при проведенні експертизи було встановлено, що ОСОБА_1 з 1996 року став внутрішньовенно вводити екстракт із макової соломки, у нього спостерігається абстинентний синдром, потяг до опіоідів, зростання доз, з 2000 року вживання опіоідів заперечує. Зловживає спиртними напоями більше 10 років, має сформований абстинентний синдром і потяг до спиртного, продовжує вживати алкоголь.

Крім того, з книги обліку осіб, що тримаються в ІТТ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області (т.7 а.с. 157-159) та журналу надання медичної допомоги особам, що тримаються в ІТТ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області (т. 7 а.с.160-162) витяги з яких наданий захисником ОСОБА_1 та досліджений у судовому засіданні встановлено, що з 8 по 14 липня 2010 року в ІТТ утримувався ОСОБА_21 , з 12 по 15 липня 2010 року ОСОБА_22 , 13 липня 2010 року ОСОБА_1 надавалась медична допомога з приводу хронічного алкоголізму, алкогольної інтоксикації. Що також узгоджується з поясненнями наданими ОСОБА_21 і ОСОБА_22 .

За таких обставин, суд доходить висновку, що до участі у слідчій дії слідчим буди залучені поняті які не відповідають вимогам ст. 127 КПК України 1960 року до понятих, оскільки час їх участі у зазначених слідчих діях співпадав і зараховувався у відбування адміністративного стягнення в ІТТ Тростянецького МВ ВС України в Сумській області, а також їх свобода була обмежена співробітниками міліції.

З відомостей наданих на адвокатський запит Тростянецькою ЦРЛ (т. 7 а.с. 156) судом встановлено, що 13 липня 2010 року бригадою швидкої медичної допомоги в 12 год.40 хв ОСОБА_1 доставлений на приймальне відділення Тростянецької ЦРЛ з Тростянецького РВ УМВС, бригада викликана черговим по районному відділу внутрішніх справ. Після огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 госпіталізований в неврологічне відділення ЦРЛ в спеціалізовану палату для надання медичної допомоги особам, що перебувають під слідством з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, симптоми залежності з наслідками. Виражений алкогольний абстинентний синдром. Токсична енцефалополінейропатія. Хворому була проведена дезінтоксикаційна терапія. 14 липня 2010року хворий виписаний з відділення у задовільному стані.

Висновком судово-медичної експертизи № 132 від 12 липня 2010 року (т.2 а.с.102-103) встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження, зокрема тілесне ушкодження у вигляді садна по зовнішній поверхні лівої вушної раковини, яка утворилася в межах однієї доби до огляду, за таких обставин, суд доходить висновку, що вказане тілесне ушкодження ОСОБА_1 отримав після його затримання.

Відповідно до правових позицій викладених в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 27 січня 2011 року у справі Бортніка проти України наявність фізичної вади, на яку страждав заявник а саме хронічний алкоголізм та належав до соціально незахищеної групи, що могло призвести до висновку, що він був особливо уразливим, юридично неосвіченим та схильним до зовнішнього впливу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , без забезпечення йому, в період написання явки з повинною, права на доступ до захисника, права відмовитися від надання показань та права не свідчити проти себе, написав під впливом працівників міліції явку з повинною, а тому його перші зізнавальні покази не є добровільними.

Вказане є безумовним порушенням права особи на захист. Про аналогічні обставини зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи «Гриненко проти України», «Замфереско проти України»).

Крім того під час дослідження явки з повинною, протоколу допиту ОСОБА_1 як підозрюваного, а також відтворення обстановки і обставин події судом встановлено, що ОСОБА_1 , на час проведення вказаних слідчих дій, підозрювався по ч. 3 ст. 185 КК України і за таких обставин йому роз`яснювалась суть обвинувачення саме про вчинення ним крадіжки, проте йому не було роз`яснене право на захист по ст. 115 КК України. Вказані слідчі дії проводились під час досудового слідства у кримінальній справи порушеній по ч. 3 ст. 185 КК України (т. 2 а.с. 1,2)

Також проаналізувавши зміст явки з повинною, допиту ОСОБА_1 як підозрюваного по ч. 3 ст. 185 КК України, а його покази надані під час відтворення обстановки і обставин події крадіжки майна ОСОБА_11 не встановлено повідомлення ОСОБА_1 обставин, які б свідчили про наявність умислу останнього на позбавлення життя ОСОБА_11 а також умислу на розбійний напад, також зазначені покази ОСОБА_1 викликають сумніви у їх добровільності, оскільки судом встановлені обставини що свідчать про наявність на останнього зовнішнього впливу.

Протоколом огляду місця події від 14 липня 2010 року (т.2 а.с. 43) домоволодіння по АДРЕСА_3 підтверджується, що подушка розміром 45х40 см, на наволочці якої є візерунок вишиті квіти та пташка, була виявлена та вилучена з місця події працівниками міліції після проведення відтворення обстановки та обставин події 12 липня 2010 року, під час якого ОСОБА_32 розказав про цю подушку, але її виявлено не було. В той же час, потерпіла ОСОБА_15 повідомила суду, що подушку після смерті ОСОБА_11 забрали, а потім передали міліції при невідомих їй достеменно обставинах, а за таких обставин вказана слідча дія, в результаті якої вилучена подушка є суперечливою та необ`єктивною .

Протоколом огляду місця події від 13 липня 2010 року з фото таблицею, відповідно до якого, оглянуто нежиле домоволодіння по АДРЕСА_1 , під час якого виявлено ключ з металу.(т. 2, а.с. 23-26), але суду не надано жодного доказу, який би стверджував, що вказаний ключ є ключем від будинку ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку експерта №397 від 2 вересня 2010 року, згідно якого на носовій хустці, вилученій під час огляду місця події від 12 липня 2010 року домогосподарства по АДРЕСА_1 , знайдено піт, в якому не виключається домішка поту як потерпілої ОСОБА_11 , так і ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 123-125). У висновку також зазначено, що експерту доставлений паперовий пакет білого кольору розміром 19х28 см. цілісність якого не порушена, та опечатані мастичною печаткою з підписами двох понятих, в той же час наданий для огляду у судовому засіданні речовий доказ носова хустка був опечатаний печаткою з підписами слідчого і двох понятих у поліетиленовому пакеті чорного кольору без ознак пошкодження печатки та пакету. Відомостей про вилучення інших носових хусток в кримінальному провадженні немає. За таких обставин виникають сумніви, щодо предмету який був наданий на дослідження експерту.

За таких обставин, суд не може прийняти вказані докази як достовірні та беззаперечні, тобто вказані докази є неналежними.

З досліджених судом постанови про проведення ексгумації трупу від 12 липня 2010 року (т.2 а.с.67-68) та протоколу проведення ексгумації та огляду ексгумованого трупу ОСОБА_11 від 13 липня 2010 року (т.2 а.с.69-89) судом встановлено, що ексгумація трупу ОСОБА_11 була проведена під час досудового слідства кримінальної справи порушеної у відношенні ОСОБА_1 по ч. 3 ст. 185 КК України, на момент ексгумації кримінальна справа, щодо убивства ОСОБА_11 не розслідувалась.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №48 від 9 серпня 2010 року яка теж проведена під час розслідування крадіжки (т.2 а.с.107-110) причина смерті ОСОБА_11 не встановлена у зв`язку з вираженим гниттям трупа. Смерть ОСОБА_11 виходячи з враженості трупних явищ, що досліджувались в морзі, могла настати 7 липня 2010 року. При розтині трупа ОСОБА_11 встановлені наступні макроскопічні патологічні зміни внутрішніх органів: вузлуваті утворення в лівій долі щитовидної залози, атеросклероз коронарних артерій і аорти в стадії атерокальциноза, кальциноз стінок бронхів середнього калібру, фіброміома матки. Також експерт зазначив, що атеросклероз коронарних артерій стадії атерокальцинозаможе привести до серцевої недостатності з подальшою смертю. Встановити вплив вказаних захворювань на причину смерті не можливо оскільки сама причина смерті не встановлена. На трупі ОСОБА_11 виявлене тілесне ушкодження лінійне садно на слизовій оболонці нижньої губи в проекції другого зуба ліворуч, довжиною 0,1 ст. Дане тілесне ушкодження могло утворитися в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, встановити давність утворення даного тілесного ушкодження не видається за можливе у зв`язку з враженими гнилісним змінами. Дане тілесне ушкодження є єдиним тілесним ушкодженням на трупі. Встановити прижиттєве або посмертне утворення вказаного тілесного ушкодження не видалось за можливе.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа № 48 від 27.09.2010 року (т. 2 а.с. 115-118), згідно якого не можна виключити, що смерть ОСОБА_11 могла настати в результаті умисного закриття їй отвору рота та носа сторонніми предметами, рукою або подушкою.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №14-КЕ/2013/пп від 22 січня 2013 року (т.6 а.с. 48-56) встановлено, що виходячи з даних, викладених у «Висновку експерта» № 48 від 9 серпня 2010, та враховуючи висновки повторно проведеної судово-медичної експертизи архівних гістологічних препаратів від трупа, при судово-медичній експертизі ексгумованого трупа ОСОБА_11 , було встановлено, що труп знаходиться у стані гнилісних змін, що далеко зайшли.

Разом із цим, при судово-медичній експертизі ексгумованого трупа на тлі гнилісних змін були виявлені: садно лінійної форми (довжиною 0,1см) на слизовій оболонці нижньої губи зліва; макроморфологічні ознаки атеросклеротичної хвороби серця у вигляді стенозуючого коронаросклероза (із звуженням просвіту вінцевих артерій одиничними атеросклеротичними бляшками на 1/4); макроморфологічні ознаки наявності новоутворення у лівій долі щитоподібної залози («вузлового зоба»), з`ясувати структуру та характер перебігу якого не є можливим; макро- та мікроморфологічні ознаки наявності доброякісного новоутворення - дифузної фіброміоми тіла матки. Морфологічних ознак наявності тромбоемболії легеневої артерії та злоякісного новоутворення нирок при експертизі ексгумованого трупа встановлено не було. У зв`язку із гнилісними змінами трупа, що далеко зайшли, встановити причину смерті гр. ОСОБА_12 не є можливим. Садно на нижній губі утворилось за механізмом ковзання-тертя або тиску-тертя від дії тупого твердого предмета з обмеженою діючою поверхнею, індивідуальні особливості якої не відобразились. Виходячи з опису морфологічного характеру цього садна, це тілесне ушкодження могло утворитись як незадовго до смерті так і в процесі її настання. Встановити наявність або відсутність прямого причйнно - наслідкового зв`язку даного садна на нижній губі зі смертю ОСОБА_12 за тими судово-медичними даними, що маються, не є можливим. Виходячи з того, що встановити причину смерті гр. ОСОБА_12 не є можливим, експертна комісія позбавлена можливості достовірно надати відповіді на питання, а саме чи могли тілесні ушкодження та настання смерті ОСОБА_11 утворитися при обставинах вказаних піж час проведення відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1 та чи могла наступити смерть ОСОБА_11 у разі перекриття її дихальних шляхів подушкою протягом 30 секунд приймаючи до уваги її похилий вік слабкий стан здоров`я та її перебування у стані страху, оскільки ці питання в даному випадку слід вважати суто теоретичними, а можливі відповіді на них не можна обґрунтувати тими фактичними судово-медичними даними, що маються. Можливість утворення садна на нижній губі, що була встановлена при експертизі трупа, за механізмом, вказаним ОСОБА_1 під час проведення відтворення обстановки та обставин події виключити не можна. Судово-медичних даних для відповіді на питання: «які характерні звуки виходять з тіла людини і які характерні рухи вона вчиняє при заподіянні їй смерті шляхом механічної асфіксії, зокрема шляхом перекривання дихальних шляхів різними предметами» немає, оскільки кожна окрема людина суто індивідуально реагує на закриття її дихальних отворів та шляхів різноманітними предметами. У випадку закриття дихальних отворів та шляхів компактним предметом (наприклад, подушкою), людина в змозі виконувати конвульсивні рухи руками та ногами, а також видавати звуки, схожі на хропіння, лише до настання смерті або під час її настання. Тому, конвульсивні рухи руками та ногами, а також хропіння гр. ОСОБА_12 , не можуть свідчити про настання її смерті

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 ствердив висновки судово медичної експертизи, а також повідомив, що причини смерті ОСОБА_11 встановити не видалося за можливе, ознак асфіксії виявлено не було, кістки гортані вилучались для медико криміналістичної експертизи, відповідь про неможливість встановлення причини смерті категорична, зубні протези на момент проведення експертизи були відсутні, що узгоджується з показами потерпілої яка повідомила про те, що у ОСОБА_11 зубні протези були відсутні протягом останніх півроку.

Акти судово медичних досліджень №7/К-2011 від 22 лютого 2011 року (т.5 а.с.45-51) та №144 від 9 липня 2012 року (т.5 а.с. 70) суд не може прийняти як допустимі докази, оскільки вказані дослідження проведені на підставі направлень слідчого (т.5 а.с. 44, 69), за таких обставин порушено порядок призначення судової експертизи та участі у ній підозрюваного, передбачений ст.196 КПК України 1960 року, а також судовим експертам не роз`яснені їх права та обов`язки та експерти не попереджені про кримінальну відповідальність по ст.ст. 385, 387 КК України.

За таких обставин суд доходить висновку, що прокурором не було надано доказів, які б стверджували причину смерті ОСОБА_11 , оскільки з зазначених судово-медичних експертиз, а також показів судово-медичного експерта ОСОБА_14 не встановлені обставини, які б доводили факт насильницької смерті ОСОБА_11 .

Висновком експерта №1522 від 24 грудня 2012 року (т. 6, а.с. 67-69), встановлено, що на речовому доказі - на наволочці подушки, вилученій під час огляду місця події 14 липня 2010 року по АДРЕСА_1 , знайдено сліди поту, в яких присутні сліди поту як від ОСОБА_11 так і від ОСОБА_1 , але сам по собі висновок про наявність поту не є доказом винуватості, оскільки ОСОБА_1 не заперечує перебування та контакт з речами в будинку ОСОБА_11 .

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд не може прийняти вищезазначені висновки судових експертиз, як належний доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки вказані висновки не є категоричними, тобто, не виключають можливість походження поту від інших осіб, а також мають припущення щодо можливої причини смерті ОСОБА_11 .

З висновку судово психологічної експертизи №217 від 30 квітня 2014 року (т.9 а.с. 135-156) та висновку судово психологічної експертизи № 218 від 23 травня 2014 року (т.9 а.с. 169-186) встановлено, що під час проведення судово-психологічної експертизи досліджувались лише записи слідчих дій, які не відображають всю слідчу дію, перериваються, також експертам не був наданий висновок судово-психіатричної експертизи, а також не надавалась медична картка ОСОБА_1 завірена копія якої долучена до кримінального провадження (т.6 а.с. 122-151) та не залучався до участі ОСОБА_1 , що дає підстави вважати проведення зазначених експертиз без врахування обставин які характеризують психологічний стан ОСОБА_1 в тому числі пов`язаний з його алкогольною залежністю. А за таких обставин суд позбавлений можливості прийняти вказані висновки як належні докази.

Згідно довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумській області, ОСОБА_11 5 липня 2010 року отримала пенсію за липень 2010р. в розмірі 1061 грн. 37 коп. (т.6 а.с.40), але сама по собі довідка не може бути доказом розміру викрадених коштів, а за таких обставин суд вважає доведено суму викрадених коштів у розмірі 120 грн.

Таким чином, судом встановлено, що з врахуванням доказів, котрі були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 , вчинив напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном та вчинив вбивство ОСОБА_11 .

За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Дослідивши вищезазначені докази, суд встановив, що ОСОБА_1 , реалізуючи свій корисливий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_11 , переконавшись, що його дії є непоміченими для інших осіб, в період з 23 години по 24 годину ночі з 6 липня 2010 року на 7 липня 2010 року проник до будинку АДРЕСА_1 , та скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 120 грн., які належали ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальної шкоди.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати не за ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки обставини щодо вчинення ним нападу з метою заволодіння чужим майном, що поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження, а за ч.3 ст.185 КК України оскільки він вчинив, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, ступінь їх суспільної небезпечності та їх наслідки, відомості про особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, звідки має негативну характеристику, стан здоров`я.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що до скоєння злочину в період 12-14 вересня 1997 року до кримінальної відповідальності не притягувався, тяжких суспільно-небезпечних наслідків, вчиненим злочином, не настало.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 в період 12-14 вересня 1997року злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він вину визнав у скоєному розкаявся, на момент вчинення злочину, до кримінальної відповідальності не притягувався суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України при призначенні покарання по ч.3 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин та призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 після вчинення цього злочину був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2000р. по ч.2 ст.229-6, 14 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки, тобто вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, суд приходить до висновку, що остаточно обвинуваченому необхідно призначити покарання по ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Покарання призначене вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2000 року по ч.2 ст. 229-6, 14 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки ОСОБА_1 відбув.

Призначити ОСОБА_1 покарання, за вчинений злочин 6-7 липня 2010 року, у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, оскільки на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

По справі потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків. Обвинувачений повністю визнав заявлений позов. Відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню обвинуваченим на користь потерпілого матеріальна шкода на суму 250 грн., що знайшло підтвердження дослідженими судом доказами.

По справі потерпілою ОСОБА_15 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 8620 грн. та моральної шкоди в сумі 6000 грн.. Заявлений потерпілою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. У відповідності з ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Під час судового розгляду знайшла своє підтвердження сума матеріальних 120 грн. яка і підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Також суд вважає встановленим, що в результаті скоєння крадіжки потерпілій завдана моральна шкода, пов`язана з порушенням права власності, і виходячи з принципу розумності і справедливості вважає за необхідне стягнути на її відшкодування 500 грн.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_1 на досудовому слідстві у виді тримання під вартою, суд вважає за доцільне скасувати та відповідно до ст.377 КПК України звільнити його з-під варти з залу суду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз стягненню з ОСОБА_1 не підлягають, у зв`язку з тим, що його виправдано.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що речові докази: скляну банку, пластикову кришку, носову хустку, запальничку, ключ, подушку, одіяло з підодіяльником, простирадло, нічну сорочку, жіночу хустку, зразки слини, волосся, крові та ніж знищити як такі, що не мають ніякої цінності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- по ч.3 ст.185 КК України (за злочин вчинений 12-14 вересня 1997року) з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України один рік позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2000 року за ч.2 ст. 229-6, 14 КК України до двох років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді двох років позбавлення волі.

Вважати, призначене ОСОБА_1 цим вироком покарання за злочин, вчинений 12-14 вересня 1997року, відбутим, оскільки покарання призначене вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2000року по ч.2 ст.229-6, 14 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки, він відбув.

- по ч.3 ст.185 КК України за злочин вчинений 6-7 липня 2010 року три роки шість місяців позбавлення волі.

Виправдати ОСОБА_1 за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Строк відбуття покарання рахувати з 12 липня 2010 року та вважати покарання відбутим.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою по даній кримінальній справі відносно ОСОБА_1 скасувати та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканки АДРЕСА_4 кошти на відшкодування матеріальних збитків в розмірі 120 грн., на відшкодування моральної шкоди 500 грн., всього стягнувши 620 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканця АДРЕСА_5 кошти на відшкодування матеріальних збитків в розмірі 250 грн.

Речові докази скляну банку, пластикову кришку, носову хустку, ключ, подушку, які знаходяться при справі, знищити як такі, що не мають ніякої цінності.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, а у разі подавання апеляцій, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим учасникам, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_33