АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1898/15 Справа № 204/6277/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріаликримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника СІЗО ОСОБА_9 ,
Встановила:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Свої вимоги мотивує тим, що фактично відбув більше половини призначеного судом строку покарання. Посилається на те, що за період відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має. Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що для виплати моральної шкоди потрібні кошти, які він зможе відшкодувати тільки у разі умовно-дострокового звільнення. Стверджує, що в повній мірі своєю поведінкою довів виправлення та щиро розкаявся в скоєному ним злочині.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, задовольнити подання адміністрації СІЗО м. Дніпропетровська, звільнивши засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування не відбутої частини покарання. Вважає, що ухвалу суду постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні подання адміністрації СІЗО м. Дніпропетровська, оскільки засуджений відбув більше половини призначеного судом покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначає, що суд в порушення вимог ст. 539 КПК України фактично вдався до повторного дослідження обставин, які вже було досліджено при вирішенні справи по суті, замість того, щоб з`ясовувати обставини ст. 81 КК України. Вказує на те, що під час розгляду подання ОСОБА_6 взагалі не відбирались будь-які пояснення з приводу поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання. Стверджує, що за своїм змістом мотивувальна частина ухвали є суперечливою, оскільки з одного боку, судом наведено перелік позитивно характеризуючих ОСОБА_6 обставин, у тому числі щодо ставлення до праці та сумлінну поведінку, а з іншого боку судом встановлено нібито відсутність належних та допустимих доказів виправлення засудженого.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації СІЗО м. Дніпропетровська про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» наполовину скорочено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року.
Суд, відмовляючи в задоволенні подання адміністрації СІЗО м. Дніпропетровська про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , своє рішення мотивував тим, що засуджений не відшкодував завдану моральну шкоду і хоча він фактично відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання, водночас належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України, матеріали провадження не містять, а відбутий ним строк покарання не є достатнім для його виправлення.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити їх апеляційні вимоги та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 вимоги ст. 81 КК України, вказуючи при цьому на обгрунтовані підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, думку представника Дніпропетровського СІЗО, який підтримав апеляції засудженого та його захисника, а також подання Дніпропетровського СІЗО, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання, у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Суд першої інстанції, постановлюючи ухвалу про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання та посилаючись на підстави, зазначені в ухвалі, не перевіривши даних про надходження виконавчого листа за місцем відбування покарання про стягнення з засудженого завданої моральної шкоди, тим залишив недослідженими з`ясування обставин, які мали істотне значення для постановлення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, допустивши тим самим як неповноту судового розгляду, так і невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, які потягли за собою неправильне застосування вимог кримінального закону.
Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення (а.п. 8), яка мається в матеріалах кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 за весь час відбуття покарання не мав стягнень, а 27 квітня 2015 року був заохочений за зразкову поведінку та сумлінне відношення до праці.
Відповідно до характеристики (а.п. 7) характеризується виключно позитивно, оскільки довів своє виправлення, згідно вироку суду має майновий позов, але виконавчий лист на адресу установи не надходив, питання трудового та побутового влаштування вирішено позитивно.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського СІЗО щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , не прийнявши до уваги суттєві обставини, які безпосередньо вплинули на законність та обгрунтованість його вирішення, оскільки посилання суду, що у своїх поясненнях ОСОБА_6 не зазначив про конкретні обставини своєї поведінки та ставлення до праці, які б суд міг враховувати при ухваленні рішення та, крім того, відповідно до матеріалів особової справи засуджений не відшкодував завдану моральну шкоду, а тому своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання не довів свого виправлення, не грунтуються на вимогах діючого Кримінального закону, тому колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не можуть бути перепоною для застосування умовно-дострокового звільнення.
Враховуючи позитивну характеристику засудженого ОСОБА_6 , його сумлінне ставлення до праці, поведінку в різних виконавчих установах, відсутність стягнень, відбуття засудженим половини строку основного покарання, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, внаслідок чого апеляційні скарги засудженого та адвоката підлягають задоволенню, а ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати.
Задовольнити подання адміністрації Дніпропетровського СІЗО щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умовно-достроково від подальшого відбуття основного покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року, на невідбутий строк 3 місяці 12 днів.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4