н/п 1-кс/640/7968/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" листопада 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
встановив:
18.11.2015 до канцелярії суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про поновлення строків, в якій захисник просить поновити строк на звернення до суду зі скаргою, вказуючи, що ознайомившись з постановою про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 змогла лише 23.10.2015, після того ним подано заяву про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Зважаючи на великий обсяг кримінальної справи та необхідності дослідити усі експертизи наявні в матеріалах справи, скаргу можливо було підготувати лише 02.11.2015 та направити її поштою (а.с. 19).
В судове засідання захисник ОСОБА_3 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, 19.11.2015 електронною поштою на адресу суду надійшло клопотання захисника про розгляд скарги без його участі, у клопотанні зазначив, що скаргу підтримує та просить про її задоволення (а.с. 21).
Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України щодо обов`язкової участі при розгляді скарги особи, яка подала скаргу, приймаючи вказане вище клопотання та враховуючи скорочені строки для її розгляду, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі наданих даних.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При наявності не вирішеного питання, забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даної скарги по суті із винесенням судового рішення.
В матеріалах кримінального провадження міститься лист слідчого від 29.12.2012 про направлення на адресу ОСОБА_4 копії постанови про закриття кримінального провадження, проте даних, що ОСОБА_4 отримано вказану постанову, матеріали кримінального провадження не містять. При цьому, матеріали кримінального провадження містять клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_10 про ознайомленні з матеріалами кримінального провадження від 07.10.2015 (а.к.п. 115), та розписку ОСОБА_11 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за дорученням адвоката ОСОБА_12 (а.к.п. 118).
Враховуючи викладене, відсутність даних про точну дату отримання потерпілою копії оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення строку скаржнику на звернення до суду зі скаргою та визнання причин його пропуску поважними.
Слідчим суддею з наданих матеріалів кримінального провадження встановлено, що 07.11.2011 приблизно о 19.00 год. біля будинку № 63 по пр. 50-років ВЛКСМ в м. Харкові автомобілем «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_13 , якій спричинено середньою тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна (а.к.п. 1).
Постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 16.11.2011 порушено кримінальну справу № 57110656 за фактом порушення Правил дорожнього руху України за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України (а.к.п. 1).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2295-А/11 складеного 10.01.2012, у зв`язку з подією 07.11.2011 у ОСОБА_7 , 65 років, мали місце ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з забиттям головного мозку з джерелом контузій правової лобної та потиличною часток, пластичний субдуральний крововилив зліва, дві забиті рани потиличної області; закритий перелом правої лівої кістки в середній треті. Ці пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при обставинах, зазначених в постанові і в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п. 2.1.3 «Правил «судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Приказ № 6 МОЗ України від 17.01.95 р.). Ймовірній всього в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_7 знаходилась у вертикальному положенні і була звернена до автомобіля лівою стороною тіла. Чи знаходилась вона при цьому у русі чи стояла, за наявними пошкодженнями, встановити не представляється можливим (а.к.п.35-36).
Постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 10.01.2012 перекваліфіковано склад злочину по кримінальній справі № 57110656 з ч. 1 ст. 286 та ч. 2 ст. 286 КК України (а.к.п. 37).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, згідно висновку судово-медичної експертизи № 43/66Ат/12, складеного 20.07.2012, у зв`язку з подією 07.11.2015 у ОСОБА_7 мала місце тяжка сочетанна травма у вигляді таких ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма з очагами контузії правової лобової та потиличної часток, пластичний субдуральний крововилив зліва, дві забиті рани потиличної області; закритий перелом правої лівої кістки в середній треті зі зміщенням. Причиною смерті ОСОБА_7 явилася тяжка сочетанна травма, та розвинуті у зв`язку з цим ускладнення гостра легенно-серцева недостатність, двостороння гнійна пневмонія, менінгіт, арахноенцефаліт, гнійних трахебронхіт, множинні пролежні, сепсис, інтоксикація, поліорганна недостатність. Перелічені пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при обставинах зазначених у постанові. Травма ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких пошкоджень по критерію небезпечних для життя. Ймовірніше всього в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_7 знаходилась у вертикальному положенні і була звернена до автомобіля лівою стороною тіла. Знаходилась вона при цьому в русі, чи стояла, за наявними ушкодженнями, вивити не представилося можливим (а.к.п. 107-109).
Постановою слідчого ВР ДТП ГУМВС України в Харківській області від 28.05.2012 ОСОБА_4 визнано потерпілою (а.к.п. 75).
Закриваючи вказане кримінальне провадження, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 27.12.2012 слідчий зазначила, 07.11.2011 близько 19.00 годин ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем" ВАЗ 2107" р.н. НОМЕР_1 . слідував по пр. 50-років ВЛКСМ гір. Харкова з боку вул. Салтівське Шосе в напрямку вул. Гв. Широнінців. В цей же час на вказаній ділянці дороги в районі будинку № 63-а, не призначеному для переходу пішоходів місці, в безпосередній близькості від зазначеного рухомого автомобіля, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.4. 1.5, 1.10, 4.7, 4.8, 4.14" а"," б" Правил дорожнього руху України, які свідчать: п. 1.3 - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.4 - Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; п. 1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.1.10 - Пішохідний перехід-ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу; п. 4.7 - Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності-на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; п. 4.14 - Пішоходам забороняється:" А" - виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху," Б" - раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід, проїжджу частину справа наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 став перетинати пішохід ОСОБА_14 в результаті чого і стався наїзд на неї зазначеного автомобіля.
В мотивувальній частині постанови від 27.12.2012 на підтвердження викладених вище обставин дорожньо-транспортної пригоди слідчий посилається на показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; висновок судово-медичної експертизи № 2295-А/11 від 10.01.2012, згідно з якою ОСОБА_14 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку з вогнищами контузій правої лобової і потиличної долі, пластинчасте субдуральний крововилив зліва, дві забиті рани потиличної області; закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині; висновок судово-медичної експертизи № 43/66-Ат/12 від 20.07.2012, згідно якого причиною смерті стала тяжка сочетана травма тіла і розвинуте у слідстві цього ускладнення; факт відтворення обстановки та обставин події за участю свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_15 в ході якого вони добровільно пояснили механізм ДТП за їх участю; висновок автотехнічної експертизи № 675/11 від 13.12.2011, згідно якої в сформованій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_8 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з подією події. У діях же пішохода ОСОБА_14 вбачаються порушення вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10. 4.7. 4.8. 4.14" а"," б" Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням несприятливих для нього наслідків; висновком судово-автотехнічної експертизи № 6888 від 01.08.2012, згідно якої в сформованій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_8 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з подією події (а.к.п. 112).
Слідчий суддя погоджується з висновками слідчого про закриття кримінального провадження, викладені в мотивувальній частині постанови від 27.12.2015, які підтверджені зібраними у справі доказами, які в сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення.
Так, в ході досудового розслідування у кримінальній справі допитаний свідком ОСОБА_6 , який пояснив, що 07.11.2010 приблизно о 19.00 год. він рухався на своєму автомобілі «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_1 по пр. 50-років ВЛКСМ м. Харкова. В його автомобілі з ним на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_15 , на задньому сидінні ОСОБА_19 , який спав і за дорожньою обстановкою не слідкував. Попереду нього на автомобілі «Фонд Скорпіо» їхали його знайомі, за кермом був ОСОБА_20 , поруч ОСОБА_21 , вони двома машинами їхали до лікарні. Він рухався з боку С. Шосе в сторону вул. Гв. Широнінців. На вулиці горіло міське електроосвітлення, його автомобіль знаходився в технічно справному стані, не завантажений. На автомобілі він рухався зі швидкістю 60 км/год., на відстані 2,5 м від лівого краю проїзної частини. По ходу його руху справа від нього в декілька рядів в попутному напрямку по суміжним полосам рухалися інші автомобілі, зі швидкістю меншою за його. По ходу його руху, в районі будинку АДРЕСА_1 він побачив жінку, яка у темпі швидкого бігу перебігала проїжджу частину справа на ліво по ходу руху його автомобіля. Жінка перетинала проїжджу частину із-за передньої частини вантажної машини, в той же час зправа від вантажівки рухався автобус, таким чином, що його передня частина знаходилася на одному рівні з передньою частиною вантажівки. Швидкість руху вантажівки та автобуса була приблизно 30 км/год. Вантажівка рухалася на відстані приблизно 5 м, а автобус на відстані приблизно 9 м від лівого краю проїжджої частини по ходу його руху. Коли він побачив перебігаючи жінку, він зразу застосував гальмування, але уникнути наїзду на пішохода не вдалося. В гальмівному стані після наїзду на жінку, він подолав відстань приблизно 5 м (а.к.п. 23).
Крім того, в ході розслідування кримінальної справи № 57110656 допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , які дали аналогічні покази про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.11.2011 (а.к.п. 24,25, 26, 27).
30.11.2011 слідчим відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області проведено слідчий експеримент за участі свідків: водія автомобіля «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_15 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 42-45).
Згідно висновку експерта № 675/11 від 13.12.2011, складеного судовим експертом сектора авто технічних досліджень ОСОБА_23 , сформованій дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 мав діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В сформованій дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода виконанням Правил дорожнього руху України. В сформованій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_6 не вбачається невідповідності Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з обставинами даної події (а.к.п. 49-53).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 6888 складеного 01.08.2012 експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. С.М. Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 мав діяти відповідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідності вимог Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з виниклою подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Оцінка дій пішохода ОСОБА_7 не вимагає застосування спеціальних технічних знань та може бути проведена слідством (судом) самостійно стосовно у вимогам п.п. 4.10 та 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України. З причин, указаних в дослідницькій частині висновку, надане потерпілою ОСОБА_4 запитання: «Что мешало водителю ОСОБА_6 избежать наезда на пешехода на хорошо освещенном, сухом участке дороги?» - розглядався в частині наявності у водія невідповідності вимог Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, находилися в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (а.к.п. 95-107).
При проведенні досудового розслідування органом розслідування вжито заходів щодо встановлення об`єктивної істини, виконані процесуальні та слідчі дії, в необхідному обсязі проведені і інші необхідні слідчі дії.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Слідчим суддею перевірено, що рішення про закриття кримінального провадження від 27.12.2012 прийняте слідчим з дотриманням вимог КПК України. Слідчий суддя вважає, що досудове розслідування проведено слідчим повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження, який надав належну правову оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, та забезпечив прийняття законного та неупередженого процесуального рішення; в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, на підставі чого, законно та обґрунтовано 27.12.2012 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, підстав скасування якої не вбачається.
Щодо доводів захисника ОСОБА_3 щодо не встановлення в ході досудового розслідування точного часу скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, відсутності в матеріалах кримінального провадження а.с. 8-11, проведення слідчого експерименту за відсутності потерпілої ОСОБА_4 , не встановлення інших свідків та очевидців події, слідчий суддя зазначає наступне.
В матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення заступника начальника відділу ДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 06.06.2012, згідно якого, співробітниками сектору ОМ ДПТ, дізнання та розшуку ТЗ, що зникли з місця ДТП відділу ДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області здійснювалися заходи, спрямовані на встановлення свідків та очевидців даної пригоди з числа осіб, що мешкають чи працюють в даному районі, водіїв маршрутного та рейсового транспорту та інших категорій громадян, але встановити можливих свідків з числа вищевказаних громадян прийнятими заходами не надалося можливим (а.к.п. 90).
Крім того, в ході досудового розслідування слідчим витребувано карту виїзду швидкої медичної допомоги № 2969 від 07.11.2011, згідно якої, виклик швидкої допомоги у зв`язку з наїздом на пішохода за адресою пр. 50 років ВЛКСМ, прийнято о 18.52 07.11.2011, прибуття на місце швидкої допомоги о 18.56 год. 07.11.2011 (а.к.п. 71). Тобто, час здійснення наїзду на пішохода приблизно о 19.00 годині, що правильно встановлено слідчим під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Щодо проведення слідчого експерименту за відсутності потерпілої ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 набула статусу потерпілої 28.05.2012 (а.к.п. 75). Відтворення обстановки і обставин події слідчим проводився 30.11.2011 (а.к.п.). Більш того, потерпіла ОСОБА_4 не є очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.11.2011, та лише 03.12.2011 дізналася про те, що її сестра ОСОБА_7 знаходиться у лікарні (а.к.п. 28). Проведення слідчого експерименту за участі вказаної особи не може вплинути на перевірку і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
На підставі вказаного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 117, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1