Дата документу Справа № 333/4324/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/786/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/4324/13-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

законного представника малолітнього

потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

обвинуваченої ОСОБА_11

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2013 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, українка, яка має середню освіту, не одружена, офіційно не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 25.12.2012 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, -

засуджена за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 25.12.2012 року і остаточно ОСОБА_11 визначено покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років 1 місяць.

Міра запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишена тримання під вартою.

Згідно з вироком суду, 02 травня 2013 року в період часу з 17 год. 40 хв. до 18 год. 10 хв. ОСОБА_11 , будучи раніше засудженою за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за який не знята та не погашена в установлений законом строк, знаходячись на випробувальному терміні, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, знаходячись на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , гучно висловлювалася нецензурною лайкою по відношенню до своїх рідних, тримаючи в руках металеві ножиці, погрожувала розправою, тим самим виражаючи своє невдоволення з приводу не надання їй алкогольного напою для споживання. У зв`язку з тим, що на сусідньому подвір`ї буд. АДРЕСА_3 знаходився малолітній ОСОБА_8 , його батько ОСОБА_9 зробив зауваження ОСОБА_11 , на що остання відреагувала агресивно та, висловлюючись по відношенню до родини ОСОБА_9 нецензурною лайкою, цілеспрямовано попрямувала до огорожі, що розділяє подвір`я ОСОБА_9 та рідних ОСОБА_11 , тримаючи в руках ножиці. Знаходячись біля вказаної огорожі, ОСОБА_11 , виражаючись нецензурною лайкою, погрожуючи розправою родині ОСОБА_9 , намагалася пошкодити огорожу для того, щоб проникнути на територію подвір`я буд. АДРЕСА_3 з метою нанесення останнім тілесних пошкоджень. Вказані дії ОСОБА_11 намагалися припинити її матір ОСОБА_12 , бабуся ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , але на їх зауваження та прохання ОСОБА_11 не реагувала та надалі продовжувала вчиняти хуліганські дії. На місце пригоди приїхали співробітники міліції, на прохання яких ОСОБА_11 викинула на землю ножиці та припинила свої хуліганські дії.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_11 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої доводи обґрунтовує тим, що вона дійсно 02.05.2013 р. після роботи у стані алкогольного сп`яніння прийшла до своєї бабусі ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 й хотіла ще випити, але бабуся їй це не дозволила. Тоді вона взяла манікюрні ножиці щоб себе порізати й пішла до гаражу, який розташований у подвір`ї будинку, шукати свого дядю, щоб той дав їй гроші на випивку. Почала кричати та стукати дверми гаражу. З сусіднього двору сусід ОСОБА_9 зробив їй зауваження, на що вона відповіла, що знаходиться у своєму подвір`ї й робить те що їй заманеться. Після чого, у них почалася сварка, вони один одного ображали нецензурною лайкою. Крім сусіда ОСОБА_9 вона нікого більше не бачила, а тільки чула через паркан його дружину. В руці вона тримала ножиці, але вони були маленькі закругленими кінцівками. Такими ножицями неможливо нанести кому-небудь тілесні ушкодження. Також, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_11 вказала, що нікому ножицями вона не погрожувала та через паркан перелізти не намагалась. Після приїзду працівників міліції, яких визвала її бабуся, вона викинула ножиці на землю й відійшла від паркану.

У зв`язку з викладеним, просить вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2013 року скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконний у зв`язку з тим, що умисел дій ОСОБА_11 не був направлений на порушення громадського порядку, будь-які негативні наслідки від її дій не настали, а тому просить вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2013 року скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Заслухавши доповідь судді по кримінальному провадженні, обвинувачену ОСОБА_11 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг і просили їх задовольнити, прокурора, представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_10 які знайшли вирок законним і обґрунтованим і просили залишити його в силі, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 409 ч. 1 п. 4 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 412 ч. 1 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є таке порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки належним чином не обґрунтований та невмотивований, ухвалений судом без з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, належної оцінки досліджених доказів та містить суперечливі висновки.

Так, допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_11 показала, що 02 травня 2013 року приблизно з 16 до 17 год. після роботи реалізатором на ринку, вона прийшла на АДРЕСА_2 , де мешкають її бабуся і мати. Знаходилась у стані алкогольного сп`яніння та поганому настрої. Хотіла ще випити, але мати та бабуся не давали цього зробити, вона почала нервувати. На підвіконні літньої кухні взяла ножиці і хотіла себе порізати, вибігла у двір, кричала та стукала дверми гаражу. З сусіднього двору вона почула, що сусід ОСОБА_14 зробив їй зауваження, на що вона відповіла, що знаходиться у своєму дворі та продовжила кричати. Богатир відповів в її адресу нецензурною лайкою, у них почалася сварка, вони один одного нецензурно ображали, але погроз в адресу сусіда не висловлювала. Крім сусіда ОСОБА_15 в сусідньому дворі вона нікого не бачила, до забору підходила на відстань 0.5 м. Ножиці викинула на землю на прохання співробітника міліції. Ножиці були маленькі з закругленими кінцівками. Такими ножицями неможливо нанести кому-небудь тілесні ушкодження. Також додала, що з матір`ю і бабусею у неї гарні відносини, ні матір ні бабусю вона не штовхала, раніше суперечок з сусідами не виникало, вона лише відповіла сусіду на його грубе звернення.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2008 року народження ОСОБА_9 показав, що 02 05.2013 року близько 17 год. він знаходився у дворі свого будинку АДРЕСА_3 , з боку сусіднього подвір`я почув гучну нецензурну лайку стукіт ОСОБА_16 , яка ще гучно стукала дверима. Він зробив їй зауваження, на що вона продовжувала вести себе агресивно, підбігла до паркану, який розділяє їх двори та почала його розкачувати, при цьому в руках вона щось тримала. В адресу його родини ОСОБА_17 викрикувала погрози. Він злякався за свого сина, який знаходився за його спиною. Все це тривало приблизно 5-7 хвилин. Далі приїхали співробітники міліції, на їх вимогу ОСОБА_18 викинула, як потім йому стало відомо ножиці на землю. Співробітників міліції викликали родичі ОСОБА_19 . Тілесні ушкодженні ОСОБА_18 йому не наносила, шкоди не завдано, вони лише один одного нецензурно ображали. Просить призначити їй покарання на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 показала, що близько о 17 годині вона знаходилась в будинку АДРЕСА_3 , її син та чоловік знаходились у дворі даного будинку. З вулиці вона почула крик, вийшла у двір і побачила, що ОСОБА_20 , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, гучно висловлювалася нецензурною лайкою в адресу її родини, при цьому в руках вона щось тримала. Все відбувалось біля паркану приблизно 10 хвилин. Вона злякалась за свого сина, який кричав та плакав. Далі приїхали співробітники міліції, на їх вимогу ОСОБА_18 викинула якийсь предмет на землю та останню відвезли до відділу міліції. Вважає, що вирок суду треба залишити в силі.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 пояснила, що до неї 02.05.2013 р. після роботи на ринку прийшла її онука ОСОБА_20 в алкогольному стані і попросила дати їй грошей на алкоголь, на що вона відмовила. Після цього ОСОБА_18 почала нервувати, кричати, схватила ножиці з підвіконня, побігла у двір і почала стукати по дверях гаражу. Сусід ОСОБА_15 крикнув ОСОБА_21 , щоб та не гримала дверима і в нецензурній формі почав ображати останню. ОСОБА_20 підбігла до забору, де з сусідом вони ображали один одного. Одразу же за її викликом приїхали співробітники міліції, які забрали ОСОБА_22 до райвідділу міліції. Також пояснила, що погроз від ОСОБА_16 в адресу сусідів не чула, ОСОБА_23 нічого не ламала;

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 пояснила, що її донька ОСОБА_20 02.05.2013 р. прийшла з роботи на підпитку і вимагала алкоголь і гроші на алкоголь від неї та її матері ОСОБА_13 , на що вони відмовили. Алла почала нервувати, скандалити, схватила ножиці, якими хотіла себе порізати. ОСОБА_13 викликала міліцію. На крики ОСОБА_24 сусід ОСОБА_15 зробив зауваження, після чого у них почалася сварка, вони один одного ображали нецензурною лайкою, але погроз в адресу сусідів ОСОБА_18 не висловлювала і її не штовхала. Також додала, що вона приносила ножиці слідчому ОСОБА_25 але та відмовилась їх брати.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона проводила досудове слідство по даному кримінальному провадженню. Огляд місця події по даному кримінальному провадженню не проводився, нічого не вилучалось. Ножиці не оглядались та не долучались до матеріалів кримінального провадження, що вони із себе представляють вона не знає. Вважає що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 складений вірно.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_26 показав, що на той період він працював дільничним інспектором Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. 02 05.2013 року він приїхав за викликом на адресу: АДРЕСА_2 . На подвір`ї даного будинку побачив ОСОБА_22 , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Останню забрали до відділу міліції, ножиці у неї він не бачив.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_11 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.296 КК України кримінальна відповідальність передбачена за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, якщо вони вчинені із застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Разом з тим, місцевий суд у вироку з огляду на диспозицію ч.4 ст.296 КК України, а також показів обвинуваченої ОСОБА_11 , потерпілих, свідків, залишив їх поза увагою, належним чином не мотивував своє рішення, а доводи ОСОБА_11 суд взагалі не спростував.

Як вбачається з кримінального провадження ОСОБА_11 визнана винною за грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю та одночасно винятковим цинізмом.

При цьому місцевий суд у вироку не навів переконливих доводів у чому саме полягало грубе порушення ОСОБА_11 громадського порядку та не зазначив, які дії ОСОБА_11 свідчили про особливу зухвалість, а які - про винятковий цинізм.

Крім цього, суд першої інстанції кваліфікуючи дії ОСОБА_11 за ч.4 ст.296 КК України, також у вироку належним чином не мотивував те, що спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень є предмети, які пристосовані виною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, більш того, даний предмет взагалі з місця злочину не вилучався, не оглядався та не був долучений до матеріалів кримінального провадження, про що вказує свідок ОСОБА_12 .

Зазначені порушення є такими, що істотно вплинули на законність та обгрунтованність прийняття рішення, за таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі докази по справі, у томі числі і доводи потерпілих, обвинуваченої та свідків, і постановити законне та обґрунтоване рішення з дотриманням всіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_11 скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4