Справа № 128/4421/15-к
ВИРОК
Іменем України
05 лютого 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, раніше судимого.,
- 17.08.2004 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 76 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним терміном 3 роки;
- 01.02.2005 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією майна в силу ст. 71 КК України приєднано не відбутий термін по вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 17.08.2004 до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі, 16.07.2010 звільненого з Літинської ВК-123 Вінницької області по відбуттю строку призначеного покарання(судимості не погашені);
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,не одруженого, інваліда 3 групи з дитинства, раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 13.09.2015, близько 01:00 год., поверталися від магазина «Караван», що у с. Лука Мелешківська на моторолері «Ямаха», що належить ОСОБА_8 , повз домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . У цей момент ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 зайти до вказаного домоволодіння і викрасти метал, на що ОСОБА_6 погодився.
Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшли на огороджену територію домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 , після чого через незачинені на замок металопластикові двері проникли до вищевказаного будинку, звідки з кімнати таємно здійснили крадіжку автомобільного фаркопу до автомобіля «Рено Кенго» 1 шт. вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ № 167 від 03.11.2015 - 1650 гривень, далі разом із ОСОБА_6 тримаючи фаркоп, кожний з свого краю, покинули територію домоволодіння ОСОБА_9 , на вулиці підійшли до скутера «Ямаха», що належить ОСОБА_8 , та поїхали до будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , де поставили майно ОСОБА_9 у підсобному приміщенні, для того щоб в подальшому реалізувати, а отримані кошти витратити на власні потреби. Завдали ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 1 650 гривень.
Окрім цього, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 знову вчинити крадіжку з домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на що останній погодився.
Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 13.09.2015 приблизно о 02 год. 00 хв., зайшли на подвір`я через хвіртку на огороджену територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення не зачинених на замок металопластикових дверей, проникли в будинок, користуючись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно скоїли крадіжку з кімнати речей, а саме: звуковий сигнал до автомобіля «Рено Кенго» 1 шт. вартістю згідно висновку експерта НДЕКЦ № 167 від 03.11.2015 року - 250 гривень, а саме ОСОБА_4 взяв майно з полиці в кімнаті та помістив в сумку, яку завчасно заготовив, яка знаходилась у руках ОСОБА_6 , після чого вони намагалися зникнути з місця вчинення злочину, для того щоб розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Однак, по незалежних від них причинам довести свій злочинний умисел до кінця не змогли. Після того як ОСОБА_4 з ОСОБА_6 намагалися залишили приміщення вищевказаного будинку з сумкою в руках в якій знаходилось викрадене майно ОСОБА_9 , були затримані власником будинку ОСОБА_9 , та повернули викрадене.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свою вину визнали повністю, пояснили, що вони дійсно вчинили крадіжки, зазначені в зміненому прокурором обвинувальному акті, щиро розкаялись.
Обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він з ОСОБА_6 і односельчаном у с. Лука Мелешківська проїзжали на моторолері біля домоволодіння по АДРЕСА_3 , він запропонував ОСОБА_6 зайти до вказаного будинку і викрасти метал, на що ОСОБА_6 погодився, та вони зайшли на огороджене подвір`я будинку, і через незачинені на замок двері проникли до вищевказаного будинку, звідки здійснили крадіжку автомобільного фаркопу, та завезли викрадене додому, для того щоб в подальшому продати.
Потім він виявив, що він загубив ключі від будинку, тому з ОСОБА_6 знову пішли до будинку ОСОБА_9 . Коли шукали ключі, то у нього виник умисел на вчинення вдруге крадіжки майна з будинку ОСОБА_9 , про що він запропонував ОСОБА_6 з чим останній погодився. Вони 13.09.2015 року, приблизно о 02 год. 00 хв., будучи на подвір`ї АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 відчинили незачинені на замок двері, проникли повторно в будинок і викрали звуковий сигнал до автомобіля, який поставили в сумку, з якою вони прийшли та яка знаходилась у руках ОСОБА_6 . Після чого вони намагалися зникнути з місця вчинення злочину, але були затриманні власником будинку.
Просив обрати йому покарання без позбавлення волі, так як він внаслідок ДТП раніше отримав закриту черепно-мозкову травму, має хворобу менінгіт і в нього виявлена кіста голови та необхідне оперативне втручання відповідно до висновку МРТ зробленого в 2015 році, тому у нього постійні головні болі.
Обвинувачений ОСОБА_6 дав пояснення аналогічні поясненням обвинуваченого ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, проте попередньо подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, претензій матеріального чи морального характеру не має. Просить покарати обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно до закону.
Крім повного визнання своєї вини обома обвинуваченими, вина кожного з них у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні обставинами доказами по кримінальному провадженню, наданими стороною обвинувачення, захисту, а саме:
- протоколом огляду місця події від 23.02.2015 року з фототаблицями, яким було оглянуто будинковолодіння власника ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_3 в який проникали обвинувачені;
- висновком експерта № 167 від 03.11.2015 року, відповідно до якого підтверджується вартість викраденого майна обвинуваченими;
- розпискою ОСОБА_9 про отримання від слідчого речових доказів;
- висновком судово-психіатричної експертизи № 286 відповідно до якої, ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що раніше лікарями-психіатрами йому встановлювався діагноз: легка розумова відсталість із значними порушеннями поведінки, даними анамнезу про притаманні йому емоційну нестійкість, схильність до істерично-демонстративних форм реагування з аутоагресивними тенденціями в суб`єктивно несприятливих життєвих ситуаціях, виявленими при теперішньому психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, запальністю, дратівливістю; конкретністю мислення, легковажністю та поверховістю суджень, невисоким рівнем морально-етичних якостей особистості, для об`єктивного визначення його психічного стану, притаманних йому індивідуально-психологічних особливостей, потребує тривалого спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
- висновком судово-психіатричної експертизи № 159 відповідно до якої в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_6 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності.В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.В теперішній час ОСОБА_6 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності з поведінковими порушеннями. В теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 непотребує;
- постановою від 25.10.2015 року про приєднання до справи речових доказів;
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло; за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Тому при призначенні виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, дані про особи обвинувачених:
що ОСОБА_4 , одружений, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо; його затруднений сімейний та матеріальний стан, його хворобливий стан здоров`я, що підтверджується висновком МРТ голови і потребує подальшого лікування в ВОПЛ ім. О.І. Ющенка, добровільне відшкодування завданої злочинами потерпілому шкоди шляхом повернення викраденого;
що ОСОБА_6 який не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога на обліку у Вінницькій області психіатричній лікарні імені О.І.Ющенка та являється інвалідом 3 групи з дитинства, за місцем проживання характеризується посередньо; його затруднений сімейний та матеріальний стан, добровільне відшкодування завданої злочинами потерпілому шкоди шляхом повернення викраденого;
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне повне відшкодування шкоди завданої злочинами потерпілому внаслідок повернення викраденого майна.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та обтяжуючої обставини у ОСОБА_4 , та відомості, які характеризують особи обвинувачених, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кожним кримінального правопорушення, обставини вчинення, позицію державного обвинувача і позицію захисту щодо виправлення і перевиховання обвинувачених, суд дійшов висновку, що обвинуваченні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не представляють підвищену суспільну небезпеку та їх виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому кожному з них необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. Також суд вважає необхідним покласти на обвинувачених відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. При цьому при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
В зв`язку з необхідністю обрання обом обвинуваченим покарання без реального позбавлення волі, суд вважає, що необхідно скасувати запобіжні заходи ОСОБА_4 утримання під вартою, звільнивши його з-під варти з зали суду, а ОСОБА_6 домашній арешт.
Визначене покарання обвинуваченим на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, інтересами потерпілих та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 де кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та які були передані слідством згідно розписки потерпілому ОСОБА_9 , підлягають залишенню у власності ОСОБА_9 .
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках процесуальні витрати на проведення експертиз, вартість яких становить 598 грн. 98 коп.в прибуток держави, а саме по 299 грн. 49 коп. з кожного.
Керуючисьст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначити остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
Скасувати ОСОБА_4 запобіжний захід утримання під вартою, звільнивши його з-під варти із зали суду.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 визначити остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
Скасувати ОСОБА_6 запобіжний захід - домашній арешт.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках процесуальні витрати на проведення експертиз, вартість яких становить 598 грн. 98 коп. в прибуток держави, а саме по 299 грн. 48 коп. з кожного.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження та які були передані слідством згідно розписки потерпілому ОСОБА_9 , залишити у власності ОСОБА_9 .
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: