Справа № 308/7808/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2015 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
в дистанційному режимі потерпілого - ОСОБА_5
в дистанційному режимі представника потерпілого - ОСОБА_6
розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001034 від 25.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бузова, Компаніївського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України, а також цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб дій, надав свій особистий рахунок для здійснення через нього транзакцій, що дало змогу його організаторам безперешкодно вчинити кримінальне правопорушення, а саме, заволодіти чужим майном шляхом обману.

Так, не встановлена на даний час досудовим розслідуванням особа 1, умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, розмістила на одному з веб-сайтів всесвітньої мережі Інтернет, на яких міститься інформація щодо купівлі-продажу транспортних засобів, оголошення про продаж транспортних засобів в розстрочку (кредит) та долучила до оголошення контактний номер телефону оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 .

У вересні 2013 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлені, до ОСОБА_4 , коли той знаходився в кафе-барі «Три Горба», що розташоване в м. Ужгороді Закарпатської області, поблизу залізнодорожнього вокзалу, за стіл підсіла невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа 2, яка запропонувала останньому підзаробити за таких умов: ОСОБА_4 необхідно було відкрити картковий рахунок у ПАТ КБ «Приват-Банк», на який йому будуть надходити грошові кошти, які він в свою чергу повинен зняти з рахунку, обумовлену ними частину коштів залишити собі, інші пересилати на банківський рахунок невстановленої на даний час досудовим слідством особи.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та надав свій контактний номер телефону оператора стільникового зв`язку ПрАТ «МТС Україна» НОМЕР_2 .

В подальшому, 23 вересня 2013 року ОСОБА_4 , на виконання попередньої домовленості з невстановленою особою 2, усвідомлюючи, що кошти, які будуть надходити на відкритий ним особистий картковий рахунок, будуть отримані в результаті шахрайських дій невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, відкрив у відділенні ПАТ КБ «Приват-Банк», що розміщене по вул. Швабській в м. Ужгороді особистий рахунок з номером НОМЕР_3 .

22 жовтня 2013 року потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проглядаючи оголошення на вищевказаному веб-сайті, натрапив на оголошення та зателефонував за номером, вказаним в ньому. Особа, що підняла слухавку, назвалась ОСОБА_8 та повідомила про те, що являється працівником митних органів України, а отже має можливість ввозу на територію України транспортних засобів за так названою ним «спрощеною системою». Окрім того, останній розповів потерпілому, що для купівлі обраного ним транспортного засобу необхідно сплатити так званий «аванс» для реєстрації замовлення, а в подальшому після отримання транспортного засобу у володіння, сплачувати фіксовану суму протягом певного періоду, в залежності від вартості обраного ОСОБА_5 транспортного засобу. Дані умови задовольнили потерпілого і вищевказана особа надіслала йому на особисту електронну скриньку, з електронної скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », зображення різних транспортних засобів.

ОСОБА_5 , обравши транспортний засіб марки «DAF» моделі «XF105», зателефонував за вищевказаним номером та повідомив особі про свій вибір.

24 жовтня 2013 року близько 20:00 години ОСОБА_5 зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа 1, яка назвалася ОСОБА_8 та повідомила про те, що його знайомі їдуть до Німеччини за обраним ним транспортним засобом, а тому потерпілому необхідно 25 жовтня 2013 року перерахувати вище обумовлений аванс. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка назвалася ОСОБА_8 , надіслала ОСОБА_5 SMS-повідомлення з номером особистого рахунку ПАТ КБ «Приват-Банк» НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4

24 жовтня 2013 року потерпілий ОСОБА_5 через термінал ПАТ КБ «Приват-Банк» Кіровоградського відділення №30 здійснив три транзакції грошових коштів готівкою на загальну суму 24188,45 грн. без урахування комісій, а саме: 8955,00 грн., 9263,45 грн. та 5970,00 грн. на особистий рахунок ПАТ КБ «Приват-Банк», який був вказаний в SMS-повідомленні надіслану невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка назвалась ОСОБА_8 , - НОМЕР_3 .

Того ж дня ОСОБА_5 зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка назвалася ОСОБА_8 та повідомила, що обумовленої суми авансу є недостатньо і йому необхідно здійснити ще декілька транзакцій протягом 10 днів, поки обраний ним транспортний засіб для купівлі буде доставлено з Німеччини на територію України, на що потерпілий ОСОБА_5 погодився та в період з 25.10.2013 р. по 06.11.2013 р. здійснив ще п`ять транзакцій на загальну суму 33960,09 грн. без урахування комісій, а саме: 25.10.2013 р., через термінал самообслуговування ПАТ КБ «Приват-Банк», що розташований за адресою: Кіровоградська область, с. Знаменка, вул. Привокзальна, буд. № 2 (автостанція) - 7800,00 грн.; 26.10.2013 р., через Кіровоградське відділення ПАТ КБ «Приват-Банк» № 33 - 4200,00 грн.; 27.10.2013 р., через термінал самообслуговування ПАТ КБ «Приват-Банк», що розташований за адресою: Кіровоградська область, с. Знаменка, вул. Привокзальна, буд. № 2 (автостанція) - 1791,04 грн.; 29.10.2013 р., провів безготівковий розрахунок (транзакцію) з особистого рахунку № НОМЕР_4 - 3999,90 грн.; 06.11.2013 р., через Кіровоградське відділення ПАТ КБ «Приват-Банк» № 33 - 16169,15 грн.

Після здійснення останньої транзакції потерпілий ОСОБА_5 намагався зв`язатись з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка назвалася ОСОБА_8 , проте останній не брав слухавки та не відповідав на електронні листи.

Перед першою транзакцією коштів здійсненою потерпілим ОСОБА_5 на особистий рахунок № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , останньому зателефонувала невідома особа, яка представилась « ОСОБА_9 » та переконавшись, що ОСОБА_4 відкрив особистий рахунок в ПАТ КБ «Приват-Банк», дізналась від останнього номер даного рахунку та повідомила, що в подальшому на даний рахунок йому будуть надходити різні суми грошових коштів і йому необхідно буде знімати дані кошти та залишивши собі суму еквівалентну 10 відсоткам від сум надходжень, пересилати залишок на невстановлений слідством особистий рахунок, що останній і робив.

Так, в період з 25.10.2013 р. по 07.11.2013 р. ОСОБА_4 знімав кошти, які на його особистий рахунок ПАТ КБ «Приват-Банк» № НОМЕР_3 надсилав потерпілий ОСОБА_5 , на загальну суму 58130 грн., а саме:

25.10.2013 р. зняв через банкомат № 6498, розташований за адресою: Закарпатська область м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40, грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. № 38, грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 4245, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Шумна, буд. № 12 - 4000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 4245, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Шумна, буд. № 12 - 4000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 8781, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. № 89 - 4000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р.- через банкомат № 8781, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. № 89 - 180,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. № 38 - 4000,00 грн. готівкою;

25.10.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. № 38 - 3800,00 грн. готівкою;

26.10.2013 р. через банкомат № 6498, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

26.10.2013 р. через банкомат № 6498, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 200,00 грн. готівкою;

27.10.2013 р. через банкомат № 6498, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 1800,00 грн. готівкою;

29.10.2013 р. через банкомат № 6498, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

07.11.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

07.11.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

07.11.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

07.11.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 4000,00 грн. готівкою;

07.11.2013 р. через банкомат № 7305, розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Концівська, буд. № 40 - 150,00 грн. готівкою.

Всі вищевказані суми грошових коштів, за винятком обумовлених з «Сергієм» 10 відсотків, ОСОБА_4 пересилав на невстановлений слідством особистий банківський рахунок, тобто за вищевказані дії зі здійснення транзакцій через особистий рахунок ПАТ КБ «Приват-Банк» № НОМЕР_3 ОСОБА_4 виручив суму грошових коштів у розмірі 5813,00 грн..

Досудовим розслідуванням встановлено, що умисними діями ОСОБА_4 та невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 58148,54 грн.

Органом досудового розслідування діяння ОСОБА_10 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб.

При роз`ясненні обвинуваченому суті обвинувачення, останній повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні за обставин, наведених у обвинувальному акті, щиро розкаюється, а також вказав про бажання давати показання.
У відповідності до положень ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки прокурор, обвинувачений, потерпілий, його представник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 377 КПК України.
Крім того, 11.11.2015 року потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 до початку судового розгляду було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в кримінальному провадженні № 70001034 від 25.06.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України. Звернення з позовом обґрунтовано тим, що в 2014 році в результаті злочинних дій гр. ОСОБА_4 йому були завдані матеріальні збитки на загальну суму 58148,54 грн., так як гр. ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів вищезазначеними його коштами. Пояснює, що на час подання цивільного позову гр. ОСОБА_4 не було відшкодовано жодної копійки з грошей, якими він заволодів шахрайським шляхом. В результаті шахрайських дій гр. ОСОБА_4 , який незаконно заволодів його грошовими коштами, він втратив роботу, можливість вести звичайний спосіб життя, залишився без жодної копійки в кишені. В результаті злочинних дій гр. ОСОБА_4 він поніс значні збитки, не зміг користуватися своїми грошовими коштами, якими заволодів ОСОБА_4 , позбавив себе та свою сім`ю матеріальних благ. Протягом року він не міг провести оздоровлення своїх дітей та сім`ї, повинен був обмежувати себе та свою сім`ю при придбанні продуктів харчування та придбання одягу, придбання послуг, що стосуються побутових потреб. Стверджує, що внаслідок вищезазначених протиправних дій йому була спричинена значна моральна шкода. Наявність моральної шкоди він обґрунтовує душевними стражданнями пережитими ним у зв`язку із самим фактом шахрайства, а також душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він не міг користуватися всіма благами, які він міг придбати за свої кошти. З часу скоєння злочинних дій гр. ОСОБА_4 він перебуває в стані сильного душевного хвилювання і стресі. Стверджує, що поніс велику моральну шкоду, яка полягає в зміні звичайного способу життя як для нього, так і для його сім`ї. Нанесену моральну шкоду ОСОБА_5 оцінив в 100000,00 грн.
Таким чином, просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 58 148,54 грн., а також стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 100000,00 грн., а також накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_4 для забезпечення виконання цивільного позову.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, а форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.
В судовому засіданні, призначеному на 08 год. 30 хв. 22.12.2015 року, після оголошення цивільного позову судом встановлено, що цивільний позов подано з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме, до цивільного позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отже, за подання до суду позовної заяви з вимогою про відшкодування моральної шкоди повинен бути сплачений судовий збір. Відтак, у відповідності до ст. 121 ЦПК України цивільний позов залишено без руху та цивільному позивачеві надано строк для усунення недоліків вказаного цивільного позову за згодою останнього шляхом оголошення перерви до 15 год. 30 хв. до 22.12.2015 року.
В судовому засіданні, призначеному на 15 год. 30 хв. 22.12.2015 року позивач ОСОБА_5 недоліки цивільного позову не усунув, однак, заявив про зменшення своїх позовних вимог за цивільним позов та просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь лише матеріальну шкоду в сумі 58 148,54 грн.
Цивільний позов розглянуто судом в порядку ст. 128 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Згідно з його показаннями щодо обставин вчинення ним злочину ОСОБА_4 пояснив, що у вересні 2013 року зайшов в бар «Три горби», був трохи випивший, зазначивши, що на той час у нього було скрутне матеріальне становище та погане життя із дружиною. В барі до нього підійшов мужчина в шкіряній куртці, який розмовляв українською та російською мовами, який запропонував йому підзаробити та попросив його номер телефона. Пояснює, що він погодився підзаробити та дав йому свій номер телефона. Раніше цього чоловіка він не бачив. Через два дні йому зателефонував чоловік, який назвався ОСОБА_9 та сказав, що йому потрібно відкрити банківську картку у «Приватбанку», оскільки йому потрібно розвивати бізнес. ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_9 відкрити на своє ім`я рахунок для надходження коштів, які він повинен був знімати та пересилати на повідомлений особистий рахунок. Суму в межах 10 процентів від надходжень залишав собі. Пояснює, що він поповнював рахунки на Київстар та чекав дзвінки від так званого ОСОБА_9 , зворотній дзвінок здійснити не міг, не мав з ним зв`язку, просив зустрічі з ОСОБА_9 , але той уникав зустрічі. Так званого ОСОБА_9 ніколи не бачив. ОСОБА_9 лише дзвонив йому та казав зняти гроші, користувався лише терміналом. Так в період з 25.10.2013 року по 07.11.2013 року знімав кошти, які на його рахунок надсилав ОСОБА_5 на зальну суму 58130 грн. та за винятком 10 відсотків пересилав на інший банківський рахунок. Стверджує, що від спільної діяльності отримав близько 5000,00 грн., але десь 1000,00 грн. він потратив на поповнення телефонного рахунку ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину та факт вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, однак заперечив проти задоволення цивільного позову.
Потерпілий, який в судовому засіданні знаходився дистанційно в режимі відеоконференції, пояснив, що у жовтні 2013 року, в інтернеті натрапив на оголошення та зателефонував за номером, вказаним в ньому. Особа, що підняла слухавку, назвалась ОСОБА_8 та повідомила про те, що являється митником та має змогу ввезти на територію України транспортні засоби за спрощеною системою. Останній розповів йому, що для купівлі обраного транспортного засобу необхідно сплатити аванс. У період трьох тижнів упродовж жовтня листопада 2013 року потерпілим було сплачено на картковий рахунок ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 58148,54 грн.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши в режимі відеоконференції пояснення потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.
Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненому діянні, суд кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст.190 КК України: пособництво у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст.12 КК України щодо ступеня тяжкості злочину, а також санкції ч. 5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілому заподіяно матеріальну шкоду.

Розмір майнової шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 становить 58148,54 грн., яка в ході досудового слідства не відшкодована, однак, потерпілим ОСОБА_5 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення на користь потерпілого матеріальної шкоди в сумі 58148,54 грн. Цивільний позов підлягає задоволенню повністю.

Клопотання про накладення арешту на все нерухоме і рухоме майно ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, так як не обґрунтоване належними та допустимими доказами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу та те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, характеризується позитивно.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 128, 129, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Уточнений цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 70001034 від 25.06.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 58148 (п`ятдесят вісім тисяч сто сорок вісім) гривень 54 копійки.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1