печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого і просить зобов`язати старшого слідчої групи, заступника начальника третього слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 розглянути відповідно до вимог ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України його клопотання від 28.10.2015 № 2810/1 про надання адвокату , як захиснику ОСОБА_4 , для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Крім цього адвокат ОСОБА_3 також просить зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 0000359 - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 розглянути відповідно до вимог ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України його клопотання від 06.11.2015 № 0611/3 про дачу старшому слідчої групи, заступнику начальника третього слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 письмової вказівки у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014 про надання адвокату , як захиснику ОСОБА_4 , для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000359, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014. Скарга обґрунтована наступним.

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000359 внесені відомості про зловживання колишнім Головою Національного банку України ОСОБА_4 своїми службовими повноваженнями, який, як вважає сторона обвинувачення, діючи всупереч вимогам Законів України "Про телебачення і радіомовлення" та "Про Національний банк України", видав рішення про створення телеканалу "БТБ", в результаті діяльності якого протягом 2011 - 2012 років неправомірно розтратив кошти Державного бюджету України у розмірі 117, 97 млн. грн.

19.05.2014 в кримінальному провадженні № 0000359 щодо ОСОБА_4 винесено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до вказаного повідомлення про підозру, як вважає сторона обвинувачення, Голова Національного банку України ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище у власних інтересах, діючи з метою незаконного збагачення, привласнив кошти Національного банку України через незаконне створення та фінансування господарської діяльності ТОВ "Банківське телебачення", афілійованим власником якого він являвся.

За твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, за ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою старшого прокурора Генеральної прокуратури України від 18.05.2015 із кримінального провадження № 0000359 в окреме провадження виділені матеріали досудового розслідування відносну ОСОБА_4 щодо вищезазначеного кримінального правопорушення.

Відомості про виділені матеріали досудового розслідування 18.05.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом розтрати колишнім Головою Національного банку України ОСОБА_4 упродовж 2011 - 2013 років державних коштів Національного банку України в загальній сумі 200 млн. грн. шляхом перерахування їх Національним банком України до статутного капіталу ТОВ "Банківське телебачення".

18.05.2015 у кримінальному провадженні № 0000915 стосовно ОСОБА_4 стороною обвинувачення складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Відповідно до зазначеного повідомлення про підозру, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел та діючи з корисливих мотивів покращення свого іміджу за рахунок державних коштів та збагачення пов`язаних із ним інших осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, 17.06.2011 незаконно створив телерадіоорганізацію Національного банку України у вигляді ТОВ "Банківське телебачення" та упродовж 2011 - 2013 років розтратив державні кошти Національного банку України в загальній сумі 220 млн. грн., тобто в особливо великих розмірах, шляхом перерахуванням їх Національним банком України до статутного капіталу ТОВ "Банківське телебачення".

Незважаючи на те, що кримінальне провадження № 0000359, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, і в якому 19.05.2014 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події зазначеного кримінального правопорушення, до теперішнього часу старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000359 постанова про закриття цього кримінального провадження не прийнята.

Крім того, в постанові старшого прокурора Генеральної прокуратури України від 18.05.2015 про виділення із кримінального провадження № 0000359 в окреме провадження матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0000359 від 07.05.2014 доцільно проводити слідчі, розшукові дії щодо встановлення причетності ОСОБА_4 та інших службових осіб Національного банку України - до вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 09.10.2015 р. по справі № 757/35929/15-к за скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000359 встановлено, що в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не є підозрюваним.

Практика Європейського суду з прав людини, яка в силу ч. 5 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України підлягає обов`язковому застосуванню, виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"").

Відтак, встановлений судом факт того, що ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000359 не є підозрюваним, є достовірним, не потребує підтвердження та не може бути поставлений під сумнів.

Порядок кримінального провадження на території України, відповідно до ст. 1 КПК України, визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає "кримінальне обвинувачення" як "офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння", при цьому, "в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного" (рішення у справі "Екле проти Німеччини").

Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі "Вемхофф проти Німеччини"), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі "Ноймайстер проти Австрії""), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі '"Рінгайзен проти Австрії"").

Гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але,фактишю підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі "Сервес проти Франції").

Таким чином, Європейським судом з прав людини поняття "кримінальне обвинувачення" пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство.

Згідно із ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Набуття особою відносно якої розпочато досудове розслідування прав підозрюваного Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема ст. ст. 276-279 КПК України, не врегульоване.

Згідно із ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.

З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні №0000359 в розумінні практики Європейського суду з прав людини ОСОБА_8 , як особа, відносно якої розпочато та триває досудове розслідування, є обвинуваченим, а отже, має права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, в тому числі, право мати захисника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Згідно із ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23- рп/2099 (справа № 1-23/2009 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Адвокатом ОСОБА_3 з ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги № 2708/1 від 27.08.2015, яким, серед іншого, передбачено надання правової допомоги у кримінальному провадженні.

На підтвердження своїх повноважень на участь у кримінальному провадженні №0000359 як захисника ОСОБА_4 адвокатом 31.08.2015 до Генеральної прокуратури України надані документи, передбачені ст. 50 КПК України, а саме: посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4461 від 29.08.2012, договору про надання правової допомоги № 2708/1 від 27.08.2015, ордер на надання правової допомоги від 31.08.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України з моменту надання зазначених документів, я є захисником ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000359, і з цього моменту користуюсь відповідними процесуальними правами.

Згідно із п. 12, п. 14 ч. З ст. 42 та ч. 4 ст. 46 КПК України захисник має право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу.

28.10.2015 захисником ОСОБА_4 , старшому слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000359 від 07.05.2014 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, подано письмове клопотання № 2810/1 про надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Листом від 02.11.2015 № 17/1/3-34275-15, яке адвокат отримав 05.11.2015, заступник начальника третього слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , який, є старшим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000359, повідомив адвоката про те, що клопотання від 28.10.2015 № 2810/1 розглянуто як звернення, а надання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000359 не є можливим з урахуванням виділення прокурором 18.05.2015 з кримінального провадження № 0000359 від 07.05.2014 у відповідності до ст. 217 КПК України матеріалів за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також того, що адвокат не є стороною у кримінальному провадженні № 0000359.

06.11.2015 захисником ОСОБА_4 , старшому групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000359 подано письмове клопотання від 06.11.2015 № 0611/3, в якому адвокат просив дати старшому слідчої групи, заступнику начальника третього слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 письмову вказівку у кримінальному провадженні № 0000359 про надання адвокату ОСОБА_3 , як захиснику ОСОБА_4 , для ознайомлення матеріалів досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Листом від 06.11.2015 № 15/2-33041-14, яке адвокат отримав 12.11.2015, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 повідомила про те, що станом на 06.11.2015 адвокат, не є стороною у кримінальному провадженні № 0000359 від 07.05.2014, а отже, прокурор вважає, що підстави для розгляду мого клопотання в порядку ст. 220 КПК України відсутні.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_3 підтримав викладене у скаргах, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у них обставини .

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення вимог адвоката, вказуючи на те, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000359 від 07.05.2014, а отже адвокату правомірно відмовлено у розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України, та відповідно ненаданні матеріалів для ознайомлення в порядку ст. 221 КПК України.

Вислухавши адвоката ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_6 , дослідивши надані сторонами матеріали, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Згідно із ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і йога , представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Із наданого прокурором витягу з КП № 0000359 від 07.05.2014р. вбачається, що досудове розслідування проводиться за фактом розтрати чужого майна коштів в сумі 220 000 000грн. шляхом зловживання службовим становищем службовими особами НБУ впродовж 2011-2013 років . При цьому підозра будь-якій особі не пред`явлена. Матеріали відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч5 ст.191 КК України виділені із КП № 0000359 від 07.05.2014р. в окреме провадження (КП №0000915).

За викладених обставин слід визнати скаргу адвоката ОСОБА_10 безпідставною, оскільки особа, якій адвокат надає правову допомогу, не є стороною у КП № 0000359 від 07.05.2014р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,304,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1