АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/2443/15-к , Провадження №11кп/790/1896/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: застосування амністії

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання у застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році» відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Орілька Лозівського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, і засуджено до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

6 липня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», своєю ухвалою на підставі п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» в задоволенні зазначеного клопотання відмовив, мотивуючи своє рішення наявністю у ОСОБА_8 двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів.

Засуджений ОСОБА_8 оскаржив зазначену ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області. У своїй апеляційній скарзі він, посилаючись на відсутність у нього судимості і порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити рішення, яким застосувати до нього амністію.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи засудженого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка проти її задоволення заперечувала, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністію не може бути застосовано до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст.ст.89,90 Кримінального кодексу України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. Строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 раніше було засуджено:

- 2 листопада 1998 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.229-6 Кримінального кодексу Україні (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 1 (один) рік (29 липня 1999 року звільнений у зв`язку відбуттям строку покарання 29 липня 1999 року);

- 31 липня 2000 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 ч.2, ч.2 ст.17ч.2 ст.140 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) з застосуванням ст.42 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців (звільнений у зв`язку відбуттям строку покарання 22 серпня 2000 року);

- 22 березня 2002 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 3 роки, (17 вересня 2004 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком 5 місяців 6 днів),

- 11 квітня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 4 роки,

- 25 грудня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.307, ст.69 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців без конфіскації майна за вчинення злочину, який мав місце 28 березня 2006 року.

За таких обставин, враховуючи приписи ст.90 Кримінального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_8 двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів і неможливість застосування до нього амністії, відтак не вбачає підстав для скасування ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 року.

Беручи до уваги наведене, на підставі п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.88-90 Кримінального кодексу України та керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання щодо застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4