Справа№ 590/1025/15-к
Пров. № 1кп/590/3/16
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року Ямпільський райсуд

Сумської області

в складі : головуючого ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

- ОСОБА_5

законних представників - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Ямпіль кримінальне провадження № 0000052 від 04.03.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвиженськ,Ямпільського району, Сумської області, українця, гр. України, учня 10 класу ЗОШ , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд, -
ВСТАНОВИВ:
21 лютого 2015 року близько 10-00 год. неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є суб`єктом кримінального правопорушення маючи умисел на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи разом шляхом вільного доступу залізли на дах будинку гр. ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом зриву за допомогою монтировки здійснили крадіжку покрівлі будинку, а саме металевих листів, загальною вагою 519 кг та вартістю ( згідно довідки ПП « Шостка-Техносплав» брухт чорного металу станом на 21.02.2015 року складає 2.00 грн. за 1 кг)-1038 грн., чим спричинили потерпілому гр. ОСОБА_11 матеріальні збитки на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав і підтвердив, що дійсно, при зазначених обставинах скоїв крадіжку чужого майна.

Малолітній ОСОБА_10 підтвердив покази ОСОБА_9 .

Приймаючи до уваги те, що неповнолітній повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор та інші учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого в таємному викраденні чужого майна доведена повністю, вказані дії ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України.

Відповідно до амбулаторно-судово-психіатричної експертизи № 397 від 15.10.2015 року ОСОБА_9 , на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, виявив ознаки легкої розумової відсталості( помірно виражена дебільність) із значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування, не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В даний час ОСОБА_9 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірно виражена дебільність) із значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування, не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_9 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року

« Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності ( ч.1 ст. 20, ч.2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому ,що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання,призначеного за вироком суду. Відповідно до п.8 даної Постанови, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання,якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане,- на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

При призначенні обвинуваченому вида та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Пом`якшуючими обставинами для ОСОБА_9 , суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому , в цілому позитивно характеризується, скоїв злочин вперше, у неповнолітньому віці.

Враховуючи наведені обставини, а саме: щире каяття підсудного , його повне визнання своєї вини в скоєному ,які суд визнає як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,те що злочин скоєний вперше, в неповнолітньому віці, особу обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 застосувати ст. 69 КК України до основної міри покарання призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Згідно ч.2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину , даних про його особу, обставин кримінального провадження, висновку судової психіатричної експертизи № 397 від 15.10.2015 року, а також враховуючи думку захисника,який при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду, пр иходить до висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності ОСОБА_9 , як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_9 .

По справі потерпілим заявлений позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1038 грн. та моральної шкоди у розмірі 500 грн., який знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає стягненню з неповнолітнього обвинуваченого а при відсудності майна, доходу достатнього для відшкодування шкоди з піклувальника.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 369-371,373-376,504 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 510 грн.)

Застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в

розмірі 1038 грн.., моральну шкоду у розмірі 500 грн., а всього 1538 грн.., а при відсудності майна, доходу достатнього для відшкодування шкоди з піклувальника ОСОБА_7 .

Речові докази 519 шт. листового металу . які знаходяться в Ямпільському ВП Шосткинського відділу ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ямпільський райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя ОСОБА_1

Довідка

Вирок Ямпільського райсуду від 22 січня 2016 року відносно ОСОБА_9 станом на 22 лютого 2016 року набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1

Секретар с/з ОСОБА_2