Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10.,

суддів: ОСОБА_11., ОСОБА_12.,

при секретарі ОСОБА_13,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_14.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_1 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях її підзахисного складу кримінального правопорушення. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а в їх основу покладені недопустимі докази. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку місцевого суду безпідставно відмовив у задоволенні її клопотань про допит свідків, доставку та огляд речового доказу, залишив поза увагою порушення, допущені судом при призначенні експертизи. Також захисник вказує на те, що оперативна закупка взагалі не проводилась, а під час затримання ОСОБА_1 у останнього не були виявлені та вилучені заборонені до обігу предмети.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання частини невідбутого покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2013 року ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією майна.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 17 червня 2013 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську, під час зустрічі зі свідком ОСОБА_3 домовився про збут останньому психотропної речовини амфетаміну, яку придбав у невстановленої слідством особи й зберігав за місцем проживання з метою збуту.

18 червня 2013 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську зустрівся з ОСОБА_3 з метою збуту останньому вказаної психотропної речовини та показав свідку два полімерні пакетики з їх вмістом. ОСОБА_3 перед їх придбанням захотів спробувати частину цієї психотропної речовини за місцем свого проживання, куди вони з ОСОБА_1 прийшли, і де останній збув ОСОБА_3 приблизно 1 г психотропної речовини амфетаміну за 200 грн, пересипавши її з одного з поліетиленових пакетиків у фольговий згорток. Частину цієї речовини ОСОБА_3 у тому ж приміщенні вжив шляхом ін'єкції, а вказаний вище згорток із залишком речовини поклав до кишені своїх шортів та погодився придбати у ОСОБА_1 решту психотропної речовини - амфетаміну. За домовленістю вказані особи того ж дня, близько 13 год. 00 хв., на таксі поїхали до банкомату на вул. Незалежності, 148 у м. Івано-Франківську, де ОСОБА_3 повинен був зняти гроші з банківського карткового рахунку та розрахуватися з обвинуваченим за придбання зазначеної психотропної речовини. Коли вони зупинились і ОСОБА_3 пішов до банкомату, останній був затриманий працівниками міліції за підозрою у вчиненні злочину.

Того ж дня близько 13 год. 35 хв. у ОСОБА_1, якого теж було затримано працівниками міліції, під час його поверхневого огляду було виявлено та вилучено з пакета, який він тримав у руках, два полімерні пакетики з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, в загальній кількості 0,91 г, а у ОСОБА_3 тоді ж близько 14 год. 05 хв. біля будинку № 146 по вул. Незалежності працівниками міліції в ході проведеного огляду було виявлено та вилучено з передньої правої кишені шортів фольговий згорток із психотропною речовиною, обіг якої обмежено, амфетаміном масою 0,232 г, яку йому збув ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданої скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Разом із цим згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв'язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджений ОСОБА_1 повторно вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, експерта ОСОБА_9, даними, що містяться у протоколах огляду місця події, огляду предметів, висновку експерта, та іншими дослідженими судом доказами.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів у судовому засіданні не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про непричетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому діяння за ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом'якшують покарання.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання, дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у її касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за апеляційними скаргами захисника та засудженого дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК України, а ухвала відповідає вимогам ст. 419 цього Кодексу.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12