Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

при секретарі ОСОБА_9,

за участю прокурора ОСОБА_10,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 січня 2014 року.

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Щорс, Чернгівської області, який мешкає в АДРЕСА_1, раніше судимого, останнього разу вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_3 і ОСОБА_4, судові рішення щодо яких не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_2 змінено, виключено з обвинувачення епізод від 12 квітня 2013 року та із застосуванням ст. 69 КК України засудженому пом'якшено призначене покарання за ч. 2 ст. 307 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За вироком суду із внесеними до нього апеляційним судом змінами ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 05 квітня 2013 року близько 20.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля магазину «Горизонт», розташованого на вул. Леніна у м. Щорсі, з метою збуту незаконно придбав за 120 грн у ОСОБА_4 і ОСОБА_3, судові рішення щодо яких не оскаржуються, шприц із наркотичною речовиною - опієм ацетильованим, а пізніше збув його шляхом продажу за 130 грн легендованій особі «ОСОБА_5».

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2 просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і закрити провадження, посилаючись на недоведеність його вини у злочині, за який його було засуджено. Стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, а дослідженим під час судового слідства доказам суд дав неправильну оцінку. Також зазначає, що свідок ОСОБА_5 його обмовив. Крім того, наголошує на необ'єктивності розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого і його захисника на підтримку поданої засудженим касаційної скарги, які просили перекваліфікувати дії засудженого на ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання з урахуванням даних про стан здоров'я, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК України до компетенції касаційного суду не належить перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду провадження, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження. У зв'язку з наведеним доводи засудженого в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.

Згідно зі ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд дослідив обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у ньому, а зібрані докази за цим епізодом звинувачення, зокрема, показання засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини збуту ними через ОСОБА_2 легендованій особі «ОСОБА_5» наркотичного засобу, показання цієї особи і показання інших свідків, що брали участь у виявленні згаданого злочину, та дані процесуальних документів, якими це було зафіксовано (протоколи помітки грошових коштів, переданих ОСОБА_5 для проведення оперативної закупки наркотичного засобу, й особистого огляду останнього, вилучення у ОСОБА_5 наркотичної речовини у двох медичних шприцах, які він у рамках оперативної закупки придбав у ОСОБА_2, дані висновків судово-хімічної експертизи наркотичної речовини та змивів з рук засудженого), об'єктивно оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

При цьому суд навів у вироку мотиви прийнятого рішення щодо оцінки доказів у справі, перевірив і визнав такими, що не відповідають дійсним обставинам провадження, твердження засудженого про вчинення стосовно нього працівниками міліції провокації на вчинення злочину. Ці висновки суду спростовують і твердження засудженого у суді касаційної інстанції про те, що наркотичний засіб він придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без мети збуту, а для власного разом із ОСОБА_5 використання.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд, переглядаючи це кримінальне провадження, з наведенням відповідного обґрунтування, вмотивовано виключив з обвинувачення ОСОБА_2 інший епізод від 12 квітня 2013 року - звинувачення його у збуті наркотичного засобу легендованій особі «ОСОБА_5».

У ході перевірки справи касаційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судами обох інстанцій необ'єктивність під час розгляду цього провадження чи допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону при збиранні й оцінці доказів, на що у касаційній скарзі посилається засуджений. Наведені в ухвалі мотиви про визнання доводів апеляційної скарги засудженого, аналогічних викладеним у касаційній скарзі, безпідставними колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають матеріалам провадження.

Відповідно до встановлених фактичних обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас слід зазначити, що, мотивуючи розмір покарання ОСОБА_2 із застосуванням ст. 69 КК України, апеляційний суд, вірно врахував обставини, що мають юридичне значення для правильного вирішення цього питання. Втім, по суті такі обставини поряд із зменшенням засудженому об'єму обвинувачення достатньою мірою апеляційним судом враховані не були.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи наведені в обґрунтування необхідності призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, дають підстави для пом'якшення із застосуванням положень цієї статті призначеного ОСОБА_2. покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, але визначити його у виді реального позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 січня 2014 року щодо нього змінити, пом'якшити призначене за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України з 4 років до 2 років 6 місяців.

В іншій частині ці судові рішення залишити без змін.

Ухвала є статочною і оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8