печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю сторони обвинувачення: слідчого ОСОБА_3 та сторони захисту: захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого під час здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.04.2014 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні№0000016 від 21.11.2012 року, на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 допущену ним під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. У скарзі захисник ОСОБА_4 просить суд зобов`язати слідчого вчинити дії із припинення допущеної ним бездіяльності під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подану ним скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 підтримав, посилаючись на викладені у ній доводи і правові підстави та просив слідчого суддю задовольнити її в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 мотивуючи подану ним скаргу на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , допущену ним під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, вказав наступне.

Так, 31.03.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 допустив процесуальну бездіяльність при письмовому повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Вказані обставини захисник ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що слідчий здійснив письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок допущеної процесуальної бездіяльності, тобто без проведення обов`язкових процесуальних дій у визначені процесуальні строки, які повинні бути направлені на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин цього кримінального провадження, спрямовані на виявлення не тільки обставин, що викривають ОСОБА_5 , а й тих, що виправдовують його (вказують на непричетність ОСОБА_5 до вчинення розслідуваних злочинів та інші обставини). Така процесуальна бездіяльність слідчого, на думку захисника ОСОБА_4 , призвела до прийняття ним незаконного і упередженого процесуального рішення у вигляді складання письмового повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, на думку захисника ОСОБА_4 , 03.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 допустив бездіяльність при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини захисник ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що слідчий здійснив ініціювання застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внаслідок допущеної процесуальної бездіяльності, тобто без проведення обов`язкових процесуальних дій у визначені процесуальні строки, які повинні бути направлені на встановлення в законному порядку підстав і обставин, з якими чинний КПК України пов`язує можливість застосування до особи цього найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, на думку захисника ОСОБА_4 , 03.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 допустив бездіяльність при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини захисник ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що слідчий здійснив ініціювання застосування до ОСОБА_5 зазначеного тимчасового запобіжного заходу внаслідок допущеної процесуальної бездіяльності, тобто без проведення обов`язкових процесуальних дій у визначені процесуальні строки, які повинні бути направлені на встановлення в законному порядку підстав і обставин, з якими чинний КПК України пов`язує можливість застосування до особи цього тимчасового запобіжного заходу.

Крім того, на думку захисника ОСОБА_4 , 04.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 допустив бездіяльність при оголошенні ОСОБА_5 в розшук з метою його затримання. Вказані обставини захисник ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що слідчий оголосив розшук ОСОБА_5 внаслідок допущеної процесуальної бездіяльності, тобто без проведення обов`язкових процесуальних дій у визначені процесуальні строки, які повинні бути направлені на встановлення в законному порядку підстав і обставин, з якими чинний КПК України пов`язує можливість оголошення розшуку особи з метою її затримання.

Захисник ОСОБА_4 у поданій ним скарзі вказав, що сукупним результатом допущеної бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 стало прийняття ним всіх вказаних вище незаконних і упереджених процесуальних рішень, які обмежують свободу, особисту недоторканість та свободу пересування ОСОБА_5 , а сукупним наслідком вказаної процесуальної бездіяльності стало порушення конституційних прав ОСОБА_5 , які до цього часу старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 поновлені не були.

Сторона обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 проти обставин викладених у скарзі захисника ОСОБА_4 , заперечував і просив слідчого суддю відмовити у її задоволенні з підстав необґрунтованості і незаконності.

Слідчий суддя, на підставі безпосереднього дослідження наявних доказів цієї справи, всебічно, повно і неупереджено дослідивши обставини справи, отримавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги захисника ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , допущену ним під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року,з наступних підстав.

Так, згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України визначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, серед іншого у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на стадіях повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ініціюванні обрання запобіжного заходу чи затримання а також оголошення в розшук, нездійснення судом, слідчим суддею, прокурором, керівником органу досудового розслідування та слідчим процесуальних дій, спрямованих на реалізацію їх обов`язків, імперативно визначених ч. ч. 1,2 ст. 9 КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, спрямованого на виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих обставин, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання є одним із видів процесуальної бездіяльності, яка підлягає припиненню в судовому порядку.

Слідчим суддею із матеріалів провадження встановлено, що старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 склав 31.03.2014 року письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у заволодінні ним шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб чужим майном в особливо великих розмірах грошовими коштами Аграрного фонду, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як вбачається судом із матеріалів провадження в основу вказаного повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 поклав матеріали виїмки, проведеної в Мінагрополітики, щодо проведення тендерних закупівель, укладання договорів та складення актів прийому-передачі цукру; відомості Держфінмоніторингу; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , документи інвентаризації цукру-піску Аграрного фонду на місцях його зберігання.

При цьому, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , діючи в порушення положень ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, в строк до 31.03.2014 року, тобто до моменту вчинення процесуальної дії складання письмового повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ніяких обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на виявлення обставин, що виправдовують ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не здійснив.

Так, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 з 21.11.2012 року, що є датою початку кримінального провадження №0000016 і до моменту складання вказаного письмового повідомлення про підозру мав реальну можливість реалізувати свій обов`язок визначений ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України шляхом здійснення процесуальних дій, а саме: допитати ОСОБА_5 з приводу обставин, які є предметом досудового розслідування цього кримінального провадження, оцінити надані ним показання у сукупності з іншими доказами кримінального провадження з приводу розслідуваних кримінальних правопорушень, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставини кримінального провадження;встановити і допитати неупереджених свідків, які б вказали на дійсні мотиви свідчень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 проти ОСОБА_5 ; провести перехресні допити (очні ставки) ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , інших осіб, з метою підтвердження або спростування показань ОСОБА_5 та інших осіб, які спростовували показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; встановити і допитати неупереджених свідків, які б могли вказали на непричетність ОСОБА_5 (пряму чи опосередковану) до діяльності ТОВ «Албента», ТОВ «Оіл Рівер», офшорних компаній та інших суб`єктів господарювання і банківських рахунків задіяних при проведенні державних закупівель цукру-піску з цукрових буряків врожаю 2010 року, та до розпорядження грошовими коштами на рахунках вказаних товариств.

В сукупності вказана вище бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 не узгоджується зі ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, ст. 8, ч. ч. 1, 2 ст. 9, ст. 91, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_4 викладених у поданій ним скарзі, з приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, яка до цього часу припинена не була.

Крім цього, слідчим суддею із матеріалів справи встановлено, що 03.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 склав клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснив його погодження із старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та надав це клопотання 04.04.2014 року до Печерського районного суду м. Києва для його розгляду слідчим суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається судом із матеріалів провадження в основу обґрунтування достатності підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України поклавматеріали виїмки, проведеної в Мінагрополітики, щодо проведення тендерних закупівель, укладання договорів та складення актів прийому-передачі цукру; відомості Держфінмоніторингу, відповідно до яких встановлено рух (легалізацію) грошових коштів Аграрного фонду через вказані вище комерційні структури; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, документами інвентаризації цукру-піску Аграрного фонду на місцях його зберігання, а також інші докази, зібрані у кримінальному провадженні.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні 04.04.2014 року застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В частині обґрунтування наявності ризику вчинення ОСОБА_5 дій із переховування від органу досудового розслідування Генеральної прокуратури України, слідчий поклав припущення про те, що з 07.03.2014 року, місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 ним не встановлено, за місцем реєстрації, проживання та роботи він відсутній, що підтверджується протоколами обшуків, проведеними 21.03.2014 року за місцем реєстрації та проживання останнього, його близького родича (сестри) та у службових приміщеннях Мінагрополітики. За інформацією, наданою Службою безпеки України, ОСОБА_5 04.03.2014 року залишив територію України авіарейсом №715 Київ-Стамбул, і в Україну не повернувся. Відсутність інформації про фактичне місцеперебування підозрюваного ОСОБА_5 позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 31.03.2014 року у день його складення.

Крім цього, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в обґрунтування наявності ризиків вчинення ОСОБА_5 дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України поклав припущення про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії із знищення або спотворення будь-який із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Доказів на підтвердження цього припущення слідчий до суду не надав.

При цьому, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в строк до 03.04.2014 року, тобто до моменту вчинення процесуальної дії ініціювання застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (звернення до прокурора із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для його погодження), ніяких обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на виявлення обставин, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вказують на можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК України, не вчинив.

Так, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 з 31.03.2014 року, що є датою складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні№0000016і до моменту ініціювання застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (звернення із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до прокурора для його погодження та до Печерського районного суду м. Києва для його розгляду), мав реальну можливість реалізувати свій обов`язок визначений ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183 КПК України шляхом здійснення процесуальних дій, а саме: встановити і допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі достовірні обставини і мотиви від`їзду і перебування ОСОБА_5 з 05.03.2014 року на лікуванні в медичному закладі за межами України;допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі фактичні обставини про обставини, які характеризують особу ОСОБА_5 та виключають необхідність застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; витребувати за попереднім місцем роботи ОСОБА_5 в Міністерстві агарної політики та продовольства України, з медичних закладів документальні докази, які характеризують особу ОСОБА_5 і його стан здоров`я та також виключають можливість застосування до нього зазначеного запобіжного заходу; оцінити наявні в кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року докази, які вказують на те, що територію України ОСОБА_5 залишив не перебуваючи в процесуальному статусі підозрюваного.

При цьому слідчим не було вжито обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на встановлення наведених вище фактичних даних, які б свідчили на користь ОСОБА_5 .

В сукупності вказана вище бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 не узгоджується зі ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_4 викладених у поданій ним скарзі, з приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка до цього часу припинена не була.

Крім того, слідчим суддею із матеріалів провадження було встановлено,що 03.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 склав Клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснив його погодження із старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та надав це клопотання 04.04.2014 року до Печерського районного суду м. Києва для його розгляду слідчим суддею.

Згідно ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бутиодночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається судом із матеріалів цієї справи в основу обґрунтування достатності підстав для застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України поклав матеріали виїмки, проведеної в Мінагрополітики, щодо проведення тендерних закупівель, укладання договорів та складення актів прийому-передачі цукру; відомості Держфінмоніторингу, відповідно до яких встановлено рух (легалізацію) грошових коштів Аграрного фонду через вказані вище комерційні структури; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, документами інвентаризації цукру-піску Аграрного фонду на місцях його зберігання, а також інші докази, зібрані у кримінальному провадженні.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні 04.04.2014 року застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді його затримання.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні 04.04.2014 року обрання відносно ОСОБА_5 вказаного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні 04.04.2014 року застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді його затримання.

В частині обґрунтування наявності ризику вчинення ОСОБА_5 дій із переховування від органу досудового розслідування Генеральної прокуратури України, слідчий поклав припущення про те, що з 07.03.2014 року, місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 ним не встановлено, за місцем реєстрації, проживання та роботи він відсутній, що підтверджується протоколами обшуків, проведеними 21.03.2014 року за місцем реєстрації та проживання останнього, його близького родича (сестри) та у службових приміщеннях Мінагрополітики. За інформацією, наданою Службою безпеки України, ОСОБА_5 04.03.2014 року залишив територію України авіарейсом №715 Київ-Стамбул, і в Україну не повернувся. Відсутність інформації про фактичне місцеперебування підозрюваного ОСОБА_5 позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 31.03.2014 року у день його складення.

Крім цього, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в обґрунтування наявності ризиків вчинення ОСОБА_5 дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України поклав припущення про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії із знищення або спотворення будь-який із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Доказів на підтвердження цього припущення слідчий до суду не надав.

При цьому, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , діючи в порушення положень ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ст. 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183 та ст. 188 КПК України, в строк до 03.04.2014 року, тобто до моменту вчинення процесуальної дії ініціювання застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, ніяких обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на виявлення обставин, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 вказаного тимчасового запобіжного заходу, не вчинив.

Так, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 з 31.03.2014 року, що є датою складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року і до моменту ініціювання застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, мав реальну можливість реалізувати свій обов`язок визначений ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ст. 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183 та ст. 188 КПК України шляхом здійснення процесуальних дій, а саме: встановити і допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі достовірні обставини і мотиви від`їзду і перебування ОСОБА_5 з 05.03.2014 року на лікуванні в медичному закладі за межами України; допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі фактичні обставини про обставини, які характеризують особу ОСОБА_5 та виключають необхідність застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; витребувати за попереднім місцем роботи ОСОБА_5 в Міністерстві агарної політики та продовольства України, з медичних закладів документальні докази, які характеризують особу ОСОБА_5 і його стан здоров`я та також виключають можливість застосування до нього зазначеного тимчасового запобіжного заходу; оцінити наявні в кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року докази, які вказують на те, що територію України ОСОБА_5 залишив не перебуваючи в процесуальному статусі підозрюваного і він фактично не ухиляється від участі в проведенні процесуальних дій з ним.

При цьому слідчим не було вжито обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на встановлення наведених вище фактичних даних, які б свідчили на користь ОСОБА_5 .

В сукупності вказана вище бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 не узгоджується зі ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ст. 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183 та ст. 188 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_4 викладених у поданій ним скарзі, з приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, яка до цього часу припинена не була.

Крім того, слідчим суддею із матеріалів цієї справи було встановлено, що 04.04.2014 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 оголосив розшук ОСОБА_5 , з метою його затримання, з підстав невідомого його місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Як вбачається судом із матеріалів цієї справи в основу обґрунтування достатності підстав для оголошення ОСОБА_5 в розшук з метою його затримання під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 поклав відсутність у нього відомостей про місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в строк до 04.04.2014 року, тобто до моменту винесення постанови про оголошення ОСОБА_5 в розшуку, ніяких обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на виявлення обставин, які виключають можливість оголошення розшуку ОСОБА_5 , не вчинив.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при оголошенні 04.04.2014 року розшуку ОСОБА_5 з метою його затримання.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні 04.04.2014 року обрання відносно ОСОБА_5 вказаного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при оголошенні 04.04.2014 року розшуку ОСОБА_5 з метою його затримання.

З приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, слідчий суддя обґрунтовує свою процесуальну позицію вище і вона є ідентичною при аналізі правовідносин в частині встановлення наявності чи відсутності факту бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при оголошенні 04.04.2014 року розшуку ОСОБА_5 з метою його затримання.

В іншій частині цієї справи слідчим судде встановлено, що старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 з 31.03.2014 року, що є датою складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року і до моменту оголошення ОСОБА_5 в розшук, мав реальну можливість реалізувати свій обов`язок визначений ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України шляхом здійснення процесуальних дій, а саме: встановити і допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі достовірні обставини і мотиви від`їзду і місце перебування ОСОБА_5 з 05.03.2014 року на лікуванні в медичному закладі за межами України; допитати свідків у кримінальному провадженні, яким були відомі фактичні обставини про обставини, які характеризують особу ОСОБА_5 та виключають необхідність застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; витребувати за попереднім місцем роботи ОСОБА_5 в Міністерстві агарної політики та продовольства України, з медичних закладів документальні докази, які характеризують особу ОСОБА_5 і його стан здоров`я та також виключають можливість застосування до нього зазначеного тимчасового запобіжного заходу; оцінити наявні в кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року докази, які вказують на те, що територію України ОСОБА_5 залишив не перебуваючи в процесуальному статусі підозрюваного і він фактично не ухиляється від участі в проведенні процесуальних дій з ним.

При цьому слідчим не було вжито обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на встановлення наведених вище фактичних даних, які б свідчили на користь ОСОБА_5 .

В сукупності вказана вище бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 не узгоджується з положеннями ст.ст. 8, 19 та 62 Конституції України, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 9, ч. 1 ст. 42, ст.ст. 276-279, ст. 111, ст.ст. 135, 136 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_4 викладених у поданій ним скарзі, з приводу бездіяльності старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 при оголошенні ОСОБА_5 в розшук з метою його затримання, яка до цього часу припинена не була.

Згідно ст. 185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу прокурору стали відомі обставини, що виключають обґрунтовану підозру у вчиненні особою кримінального правопорушення, він зобов`язаний відкликати клопотання про застосування запобіжного заходу та відкликати дозвіл на затримання, якщо такий дозвіл був отриманий. Якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Як вбачається слідчим суддею із матеріалів справи та отриманих пояснень сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року допущену ним бездіяльність при повідомленні ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при ініціюванні застосування до ОСОБА_5 тимчасового запобіжного заходу у вигляді затримання, при оголошенні ОСОБА_5 в розшук з метою його затримання не припинив. До прокурора про відкликання з Печерського районного суду м. Києва Клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта наданого Печерським районним судом м. Києва дозволу на затримання, не звертався, розшук ОСОБА_5 з метою його затримання не скасував, інших обов`язкових процесуальних дій у передбачені КПК України строки не вчинив.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, серед іншого, бездіяльність слідчого або прокурора, яка виразилась у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 Карасьова ОСОБА_13 від 29.04.2014 року на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000016 від 21.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, - задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 вчинити дії із прийняття законних рішень з приводу:

Відкликання з Печерського районного суду м. Києва клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 13.01.1960 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверів, Малинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 9, 177, 183, 185 КПК України.

Відкликання з Печерського районного суду м. Києва дозволу на затримання ОСОБА_5 13.01.1960 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверів, Малинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 9, 185 КПК України.

Припинення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 13.01.1960 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверів, Малинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у відповідності до вимог ст. 9, ч. 3 ст. 110, ст. 281, КПК України.

Підозри ОСОБА_5 13.01.1960 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверів, Малинського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимогоу вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, з урахуванням ст. 9, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1