Провадження № 1-кп/331/408/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«23» вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
22 липня 2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 45 по вулиці Грязнова в м. Запоріжжі, підбіг спереду до ОСОБА_4 та правою рукою зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 15 грам, вартістю 5000 гривень з золотим хрестиком 585 проби, вагою 5 грам, вартістю 2500 гривень.
Заволодівши майном потерпілої, ОСОБА_5 , намагався зникнути з місця скоєння злочину, отримавши реальну початкову можливість розпорядитися викраденим майном, однак, невдовзі був затриманий випадковим перехожим та переданий працівникам міліції.
Внаслідок злочинних дій, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 7500 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому, кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив у зв`язку із тим, що повинен був виплатити борг, проте, грошей для його повернення в нього не було. Так, 22 липня 2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, він прямував по вулиці Грязнова в м. Запоріжжі, де звернув увагу на раніше незнайому йому жінку, якою виявилася потерпіла ОСОБА_4 , що прямувала йому назустріч. Помітивши на шиї останньої золотий ланцюжок з хрестиком, він вирішив заволодіти цими прикрасами. Проходячи біля будинку № 45 по вулиці Грязнова в м. Запоріжжі, та зрівнявшись з потерпілою обличчям до обличчя, він зірвав з шиї останньої ланцюжок з хрестиком і одразу ж побіг у бік вулиці Героїв Сталінграду. Опинившись на одному з подвір`їв багатоповерхових будинків та, утримуючи при собі викрадені прикраси, він був зупинений випадковим перехожим та в подальшому переданий працівникам правоохоронних органів. Вчиняючи дане кримінальне правопорушення, він мав на меті в подальшому віддати викрадені, таким чином, золоті прикраси в рахунок часткового погашення свого боргу.
Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібні дії, приніс вибачення потерпілій.
Позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень визнав в повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, на суму 1000 гривень. Має намір відшкодувати завдані збитки потерпілій в розмірі визнаних позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 судимості не має, вчинив злочин середньої тяжкості, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, приніс вибаченні потерпілій, має намір відшкодувати завдані збитки в розмірі визнаних ним позовних вимог.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень, спричиненої в результаті злочинних дій, на підставі ч. 1 ст. 61, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Як на спричинення обвинуваченим потерпілій моральної шкоди, остання посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого вона зазнала моральних страждань, що виразились у сильних душевних переживаннях, страхах з`являтись у людних місцях без супроводу, що призвело до значних незручностей, оскільки вона працює, а злочин скоєно поблизу її роботи, також у страхах в подальшому носити будь-які прикраси. В результаті заподіяного фізичного болю та морального потрясіння вона протягом тижня страждала від запаморочень, болю в шиї в місці розірвання ланцюжка та постійного головного болю, оскільки вона гіпертонік і після скоєного злочину, увесь наступний тиждень в неї був підвищений тиск.
За таких обставин, суд находить вимоги потерпілої, які вона оцінює в 5000 гривень необґрунтовано завищеними і, з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 до 3000 гривень.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень, а всього стягнути 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Речові докази:
- золотий ланцюжок довжиною 52 см. з пошкодженням у вигляді розриву кріплення, золотий хрестик, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 залишити у потерпілої ОСОБА_4 за належністю (а.п. 72-73).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1