Справа № 573/1828/15-к
Номер провадження 1-кп/573/139/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13 травня 2015 року за №0000278, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, неодруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, не інваліда, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 травня 2015 року близько 10 години ОСОБА_4 разом із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на вул. Першотравневій в с. Білани Білопільського району Сумської області, побачили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і, з метою вчинення бійки, почали завдавати їм провокаційні питання. Після того як останні відповіли, ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 , а коли той закрив обличчя руками, наніс близько п`яти ударів кулаками в область рук, намагаючись попасти по обличчю потерпілого. Цим часом, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесла ОСОБА_5 удар в область голови запальничкою у вигляді пістолета, від чого останній впав на землю.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 10 травня 2015 року близько 10 години він разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Першотравневій в с. Білани Білопільського району, побачили раніше не знайомих йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Внаслідок того, що вони із ОСОБА_7 почали задавати останнім провокаційні питання, між ними виникла сварка, в ході якої він вдарив ОСОБА_5 кулаком в обличчя, а коли той закрив обличчя руками, наніс ще близько п`яти ударів кулаками по рукам потерпілого. В цей час ОСОБА_7 , який був разом із ним, наніс удар запальничкою у вигляді пістолета в область голови ОСОБА_5 , від чого останній впав на землю. Він допоміг ОСОБА_5 піднятись, після чого вони із ОСОБА_7 пішли в своїх справах.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, не інвалід, не працює, малолітніх дітей на утриманні не має, проживає з матір`ю ОСОБА_8 , яка внаслідок перенесеного інсульту потребує стороннього догляду (а. с. 27-29, 31).

Суд враховує також і те, що дві попередні судимості, які згідно ст. 89 КК України є погашеними, обвинувачений має за грубе порушення громадського порядку, а також те, що в минулому ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства (а. с. 26, 30).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Думку потерпілого ОСОБА_5 , який суду зазначив, що примирився із ОСОБА_4 , претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити останньому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, про що подав відповідну письмову заяву (а. с. 24).

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , в ході судового засідання не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підстав п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: