н/п 1-кп/640/648/15

19.10.2015
У 2010 році (більш точна дата не встановлена) ОСОБА_5 призначено на посаду заступника директора з соціальних питань та матеріально технічного постачання ДП «Донвуглереструктуризація» (код ЄДРГІОУ - 32442610, адреса: Донецька область, м. Макіївка, вул. Успенського, 3-б). В травні 2014 року, у відповідності до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 358 від 15.05.2014 року «Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних, торфодобувних та вуглепереробних підприємств», діяльність ДП «Донвуглереструктуризація» була припинена. Усвідомлюючи втрату повноважень органів державної влади України на частині території Донецької області, у тому числі м. Макіївка, а також підтримуючи погляди на створення окремого територіального утворення «Донецька Народна Республіка» за рахунок території Донецької області, в порушення порядку встановленого Конституцією України, колишнім керівним складом ДП «Донвуглереструктуризація», у тому числі ОСОБА_6 , виконання вказаного наказу було заблоковано, а роботу створеної у відповідності до нього комісії з реорганізації підприємства було зірвано. Після зазначених подій ОСОБА_5 діючи з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, продовжив свою діяльність на зазначеній вище посаді, здійснюючи її в інтересах представників самопроголошеної «Донецької Народної Республіки». Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 періодично здійснював поїздки на територію м. Харкова, де за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у телефонних розмова, надавав вказівки та поради співробітникам ДГІ «Донвуглереструктуризація», чим самим забезпечував функціонування зазначеного підприємства на користь представників самопроголошеної «Донецької народної республіки».
Таким чином, Закутаєв 1.1, у період з 15.05.2014 року по 25.09.2015 року шляхом виконання наказів не легітимного керівництва підприємства, особисто приймаючи відповідні рішення та віддаючи вказівки підлеглим, здійснював блокування рішень центральних органів виконавчої влади України, чим самим вчинював умисні дії, вчинені з метою зміни меж території на порушення порядку встановленого Конституцією України.
Юридична оцінка умисних дій ОСОБА_5 , надана органами досудового слідства є вірною. Умисні дії ОСОБА_5 , вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, кваліфіковано правильно як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором та підозрюваним 01 жовтня 2015 року досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості , за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_5 повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині й понесе покарання за ч.1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки із застосуванням положень ст. 75 КК України.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно із ст.468; ч.3 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винуватим у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, підтвердив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно , йому відомі й зрозумілі наслідки її укладання та затвердження. Просив угоду затвердити.
Прокурор та захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості та постановити вирок.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією частини 1 статті 110 КК України.
Суд виконуючи вимоги ч.6 ст. 474 КПК України переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання та особі винного.
Таким чином, наявна сукупність юридичних фактів для затвердження угоди та постановлені вироку.
Згідно умов угоди суд призначає покарання й застосовує положення ст. 75 КК України. ОСОБА_5 раніше не судимий, провину визнав повністю, розкаявся й активно сприяв розслідуванню злочину. Він є інвалідом 2 групи безстроково. Сукупність цих обставин є достатньою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на засудженого обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Речових доказів, судових витрат у справі немає. Відомостей про обрання Закутаєву запобіжних заходів суду не надано, сторони клопотань про обрання запобіжного заходу не заявили.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості укладену 01 жовтня 2015 року між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.110 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк два роки, якщо засуджений, протягом цього строку не вчинить інший злочин й виконає обов`язки, покладені на нього судом, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя