Справа №: 398/7169/14-к
Іменем України
"09" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
20 травня 2010 р. Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 2 роки;
16 березня 2011 р. Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст.70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
звільненого 28 травня 2014 р. на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова умовно достроково на строк 9 місяців 29 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно за таких обставин:
15 жовтня 2014 р. близько 14 год. ОСОБА_9 в період невідбутої частини покарання за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, перебуваючи на вул. Шевченка в с. Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області, де знаходилась і потерпіла ОСОБА_10 , реалізуючи умисел на заволодіння її майном, та усвідомлюючи, що остання теж усвідомлює протиправний характер його дій, відкрито заволодів належним їй гаманцем з грошима на суму 1800 грн., вихопивши його з рук потерпілої, та не реагуючи на її вимоги повернути гаманець, з місця події втік, привласнивши кошти, які згодом сховав під пасажирським сидінням автомобіля - таксі, яким надалі пересувався, де вони були і виявлені водієм автомобіля й повернуті працівникам міліції.
Обвинувачений винуватість в інкримінованому злочині не визнав та показав, що 15 жовтня 2014 р. приблизно о 10 год. вирішив половити рибу в районі цукрового заводу. Взявши вудочку і сумку, поїхав до сел. Приютівка, до якого прибув о 10 год .30 хв. По дорозі до центра села він зустрів знайому ОСОБА_11 . Між ними зав`язалася розмова , яка затягнулася на годину, а то й більше. Після цього він пішов далі ловити рибу та дійшов до порому. Він вирішив перепливти на поромі на другий берег річки. На пором зійшла й ОСОБА_12 . Коли вже мали пристати до берега, він запитав у неї, де може купити собі харчі. Вона сказала, де він може їх придбати. Допливши до берега на поромі, він пішов до магазину, купив собі булочку й вийшов. Доївши булочку, він зайшов за магазин, щоб залишити сумку й вудочку, бо вирішив відвідати в дитячому будинку дівчину, яка йому подобається. Біля дитячого будинку знаходилося багато людей, в тому числі й тих, які відносяться до адміністрації дитячого будинку ( в цей час до церкви, що знаходиться поруч, завезли гуманітарну допомогу), тому він вирішив піти до іншого корпусу дитячого будинку, що знаходиться в центрі села. Двірник сказав, що дітей немає, їх перевели. Він вирішив повернутися до дитячого будинку, що знаходиться біля церкви, в центрі села Войнівка. Викликав таксі, на якому доїхав до місця призначення. Там він поспілкувався з дівчиною ОСОБА_13 хвилин 5, сів в таксі, і вони з водієм рушили до магазину. Біля магазину він забрав сумку та вудочку, й вони рушили. Коли доїжджали до центру села, біля школи їх зупинили працівники міліції. Його, не пояснюючи причин, витягнули з машини, обшукали, роздягнувши до трусів, та запитали, де гроші. Він відповів, що не знає. Тоді вони запитали таксиста, чи є в машині сторонні речі, чи давав клієнт йому щось, куди віз клієнта. Згодом таксиста відпустили, але перед цим слідчий відвів таксиста на відстань близько 15 м та щось наполегливо йому пояснював. Він, ОСОБА_14 , вимагав адвоката. Йому відмовили. Слідчий ОСОБА_15 підвів його до пасажирського сидіння автомобіля, показав, що з- під обшивки сидіння щось випирає, й сказав, щоб він дістав те, що там лежить. Він витягнув. Це були гроші, які він , ОСОБА_14 , бачив вперше. Гроші забрали , а його привезли на одну з вулиць до якогось жилого будинку. Один слідчий знаходився біля нього, а інший зайшов до будинку й вийшов з господарем хвилин через 15-20. Його повели на територію будинку, де знаходився вуличний туалет. Слідчий ОСОБА_15 констатував, що він , ОСОБА_14 , вкинув туди гаманець. Його змусили дістати гаманець, вказати на нього пальцем , потім сфотографували його та гаманець, який лежав на землі. Він зробив те, що веліли. Злочин він не вчиняв і не розуміє, чому потерпіла вказує на нього. Жоден із свідків не бачив момент заволодіння майном. Його вина не доведена.
Незважаючи на заперечення своєї вини, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 15 жовтня 2014 р. вона в банкоматі отримала свою зарплату і направилась із сел. Приютівка додому в с. Войнівку. На поромній переправі зі сторони сел. Приютівки до села Войнівка вона зустріла обвинуваченого. Окрім них, на поромі інших осіб не було. Між ними зав`язалася розмова. Він назвався ОСОБА_16 , запрошував її на побачення, вона йому відмовила. Коли зійшли з переправи, хлопець запитав, де можна ловити рибу. Вона відповіла йому й попрямувала в бік свого дому. Обвинувачений йшов за нею. Їй це здалося дивним. По дорозі вона зупинялася, зустрівши знайому жінку. Потім він зупинився біля неї, запитавши, де знаходиться магазин. Згодом вона зайшла до магазину, щоб зникнути з поля його зору, здійснила покупки і попрямувала додому. В руках тримала гаманець прямокутної форми з відділеннями для купюр та карток. В ньому знаходились гроші в сумі 1800 грн. Попереду неї йшли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Коли вона на відстані витягнутої руки знаходилася зліва від них і до дому, де вона проживає, залишалося метрів 30, до неї підбіг обвинувачений і вихопив з її лівої руки гаманець. Вона побігла за ним, голосно кричала, щоб повернув гаманець, і в той же час викликала по мобільному телефону міліцію. Хлопець втік. Вона зустріла працівників міліції, повідомила прикмети цього хлопця: обвинувачений тоді був у спортивних штанях, футболці жовтого кольору, з вудочкою та спортивною сумкою. Їй зателефонувала тітка і сказала, що хлопець, схожий на грабіжника, сідає в таксі. Міліція затримала його. Спочатку ОСОБА_16 не зізнавався, а потім сказав, що покаже місце, де він викинув гаманець. Гроші знаходилися в таксі на передньому сидінні під його покриттям і їй були повернуті.
Свідок ОСОБА_19 показала, що в минулому році, точної дати не пам`ятає, вона йшла з магазину додому. Її супутником був ОСОБА_20 . ОСОБА_12 обігнала їх. Коли вони майже дійшли до двору останньої, до ОСОБА_21 підбіг хлопець і вона, свідок, почула як ОСОБА_21 кричить: «Мальчик, верни кошелек!», - та побачила, що хлопець втікає. Цього хлопця вона впізнати не може, бо бачила його лише зі спини. ОСОБА_21 побігла за ним.
Свідок ОСОБА_22 показав, що в минулому році він разом із сусідкою ОСОБА_17 йшов з магазину. Їх обігнала дівчина, а за нею пробіг хлопець. Дівчина закричала: «Ой, кошелек!» . Дівчина побігла за ним. Він бачив лише їх силуети, бо має вади зору. ОСОБА_17 сказала, що то була ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 показав, що восени минулого року до нього додому прийшов працівник міліції на ім`я ОСОБА_25 , повідомив, що в його туалеті знаходиться гаманець і поросив дозволу дістати гаманець з ями. Туалет знаходиться за подвір`ям, ним могли скористатися й звичайні перехожі. Згодом до його дому працівники міліції привели ОСОБА_14 , який із ями туалету граблями дістав гаманець, в якому знаходилися одна чи дві банківські картки. ОСОБА_14 вибачався за те, що сталося.
Свідок ОСОБА_26 показала, що восени 2014 р., того дня, коли сталася ця подія, вона знаходилася в магазині с. Войнівка. До магазину зайшов обвинувачений. Вона його добре запам`ятала й пізніше впізнала по фотокартці. Він був в жовтій футболці. При ньому була вудочка та сумка через плече, які він залишив за забором магазину. Потім він купив булочку, вийшов з магазину, їв її та ходив туди сюди. Коли хлопець вийшов, до магазину, зайшла ОСОБА_27 , скупилася й теж вийшла з магазину. За нею зник і невідомий хлопець. Вудочка та сумка так і залишилися біля магазину. Потім вона пішла до своєї кімнати в гуртожитку, що знаходиться над магазином. До неї зателефонувала подруга й повідомила, що пограбували ОСОБА_28 . Вона, свідок, сказала, що цей хлопець був біля магазину й досі біля магазину знаходяться його сумка та вудочка. Коли вона спустилася до магазину, то сумки та вудочки вже не було, а коли вийшла через хвіртку на вулицю, то побачила, що цей хлопець сідає в таксі. При ньому була вудочка та сумка. В цей час він був вже без футболки - з голим торсом. Вона зателефонувала подрузі, щоб повідомити її про це, а остання мала повідомити ОСОБА_28 .
Свідок ОСОБА_29 показав, що в 2014 р., коли надворі стояла тепла погода, йому зателефонував обвинувачений. Тоді він, свідок, займався перевезенням пасажирів і отримав замовлення виклик до Войнівської школи. Там до його автомобіля сів обвинувачений, який був з голим торсом та в шортах. Того дня це був його перший клієнт. Він, свідок, повіз його до дитячого будинку. Там обвинувачений вийшов і через приблизно 5 хв. повернувся. Потім вони поїхали до магазину, де обвинувачений взяв сумку і вудочку, і вони попрямували до міста. По дорозі біля школи його зупинили працівники міліції. Вони висадили обвинуваченого, обшукували а потім він, свідок, поїхав далі. Проїхавши близько 1 км, він під чохлом пасажирського сидіння спереду помітив гроші. Вони були стиснуті в трубочку - по 100 грн. Гроші не рахував. Так як він чув від працівників міліції, що вони шукають гроші, то повернувся до них, щоб їх віддати. Гроші повернув.
Із протоколу огляду місця події від 15 жовтня 2014 р. та фототаблиць до нього (а.с. 19 - 23) вбачається, що було оглянуто туалет, що знаходиться на ділянці домоволодіння по вул. Діброви в с. Войнівка, на який вказав ОСОБА_9 та з ями якого дістав гаманець чорного кольору із шкірозамінника, в якому знаходилися три банківські картки та дві картки системних знижок, які було вилучено з місця події.
Вилучені речі було оглянуто, зазначено їх ознаки та сфотографовано, про що свідчить протокол огляду предметів та фототаблиці до нього (а.с. 24 27), а згодом повернуто потерпілій (а.с. 29).
Під час огляду автомобіля ВАЗ 2109 , номерний знак НОМЕР_1 , - таксі в салоні на передньому пасажирському сидінні виявлено грошові кошти в суму 1800 грн. купюрами номіналом 100 грн. (а.с. 31- 32), яких після огляду і перерахунку виявилося 18 штук ( а.с. 33 34 ).
Кошти повернуто потерпілій (а.с. 36).
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідчить про те, що свідок ОСОБА_26 з поміж інших осіб, представлених на фотокартках, за рисами обличчя впізнала ОСОБА_9 , зазначивши, що 15 жовтня 2014 р. саме він переодягався біля магазину в с. Войнівка (а.с. 43-44).
Отже, досліджені в судовому засіданні докази переконливо свідчать про винність обвинуваченого, а його дії за ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно: обвинувачений, діючи відкрито, тобто в присутності потерпілої, яка усвідомлювала протиправний характер його дій і це усвідомлював сам обвинувачений, відкрито заволодів майном останньої, діючи при цьому повторно, оскільки має непогашену судимість за злочини проти власності, передбачені ст.ст. 185, 186,.187 КК України.
Заперечення своєї вини з боку обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту.
Суд не має підстав сумніватися в правдивості показань потерпілої, з якою обвинувачений раніше не був знайомий, і у якої немає підстав обмовляти останнього. Її показання узгоджуються з іншими доказами.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад його призначення, передбачених ст.ст. 65-67 КК України.
При цьому враховує ступінь тяжкості діяння, зокрема, вчинене обвинуваченим діяння є умисним тяжким злочином, який доведено до кінця.
Обвинувачений характеризується як особа, яка не стала на шлях виправлення : через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі він знов вчинив умисний злочин.
Як обставину, що пом`якшує покарання , суд враховує його стан здоров`я, зокрема те, що в зв`язку з перенесеним захворюванням потребує спостережень з боку лікаря фтизіатра.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
З огляду на викладене суд вважає, що до обвинуваченого має бути застосовано покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 71 КК України - сукупності вироку шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов не заявлено.
Вилучені речові докази, які повернуто потерпілій і перебувають на її зберіганні, необхідно залишити останній за належністю.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 374 , 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років .
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2011 р. остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 ( шість )місяців.
Строк відбування покарання обчислювати починаючи з 15 жовтня 2014 р.
Речові докази, які зберігаються у потерпілої ОСОБА_6 , - грошові кошти на суму 1800 грн., гаманець чорного кольору із шкірозамінника, три банківські картки на її ім`я та дві картки торгових знижок залишити останній за належністю.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити без змін тримання під вартою.
Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили, якщо жодна із сторін судового провадження протягом зазначеного строку не подасть апеляційну скаргу.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя