ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

16 березня 2010 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Войтко Ю.Б.,

при секретарі: Штойко О.П.,

з участю прокурора: Гантімурової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлученого, в силу ст. 89 КК України не судимого

за ознаками ст. 164 ч.1КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №2-1516 від 14.02.2007року Тульчинського районного суду Вінницької області було призначено сплачувати на користь ОСОБА_2 ї ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.08.2005 року і до повноліття дитини. Окрім цього ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №2-963 від 24.10.2008 року Томашпільського районного суду Вінницької області було призначено сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. в місяць, починаючи з 12.09.2008 року і до повноліття дитини.

Однак, ОСОБА_1, незважаючи на неодноразові офіційні попередження відділу державної виконавчої служби (маючи реальну можливість сплачувати призначені йому аліменти) почав злісно ухилятись від сплати аліментів та протягом часу з листопада 2005 року по 21.10.2009 року заборгував по сплаті аліментів загалом 8096,21 грн. (згідно довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів управління юстиції Вінницького району).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив зазначений злочин за умов та при обставинах, викладених в обвинувальному висновку в звязку з чим відмовився від дачі показів. Підтримав покази, які надав на досудовому слідстві.

З оголошених у судовому засіданні показів підсудного ОСОБА_1 суд встановив, що він дійсно був одружений з громадянкою ОСОБА_5, з якого прожили разом 2 роки. За цей час у них зявився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Потім з дружиною, яка взяла його прізвище, ОСОБА_2 не склались сімейні стосунки і вони розлучились в 2005 році. З того часу йому було присуджено судом виплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти по утриманню сина ОСОБА_4. На час розлучення з дружиною він працював на птахофабриці с. Степанівка кормороздавальником і про те, що розлучився з дружиною на роботі не говорив, також не говорив, що йому присуджено сплачувати аліменти, тому у нього не вираховували кошти на сплату аліментів. На птахофабриці отримував біля 500-700 грн. заробітної плати. Після птахофабрики в 2007 році почав працювати на інших тимчасових роботах не офіційно, а саме виконував ремонтні роботи в приватних осіб в с. Степанівка та в м. Вінниці. На цих роботах мав різні заробітки, але в основному невеликі, біля 300 грн. Такими роботами займався до весни 2009 року. Далі почав працювати на Вінницькій нафтобазі будівельником (не офіційно), отримував біля 600-700 грн., виконував бетонні, фарбувальні роботи, тощо. На цій роботі працював протягом 3-х місяців 2009 року - з весни по літо. Звільнився тому, що більше роботи не було.

Всі гроші витрачав на свої власні потреби та на потреби нової жінки, з якою почав проживати в м. Вінниці. З нею проживав до початку листопада 2009 року, а даний час з нею не проживає в с. Степанівка. Зазначив, що про нею не бажає говорити, оскільки на даний час не хтів з нею знов зустрічатись. На даний час він також не працює. Він по мірі можливості сплачував аліменти, але враховуючи те, що не мав високих заробітків, тому у нього й утворився такий великий борг. Визнав, що міг би більше витрачати на сплату аліментів, якби не витрачав кошти на свою нову дружину та що знає, що зобов'язаний в повній мірі проводити виплати, і обіцяє в подальшому цей борг погасити.

З оголошених у судовому засіданні показів потерпілої ОСОБА_2 суд встановив, що в 2003 році вона познайомилась з ОСОБА_1, з яким зустрічалась біля півроку і потім взимку 2003 року офіційно одружились. Після одруження вони спільно проживали в будинку батьків ОСОБА_7 в с. Степанівка Вінницького району. В 2004 році 11 лютого у них народився син ОСОБА_6. Ще до народження сина між ними в сім'ї почали погіршуватись стосунки. ОСОБА_7 почав її інколи ображати, бити на ґрунті вживання спиртного. Так, коли з'явився син, то вони переїхали жити до її батьків в с. Мазурівка, Тульчинського району. Проживали в другій половині будинку, окремо від батьків. ОСОБА_7 продовжував зловживати спиртними напоями і в зв'язку з цим у них ще більше погіршились стосунки та відбувались постійні сварки. ОСОБА_7 також не міг втриматись на різних роботах, оскільки його виганяли в звязку з зловживанням спиртного. В зв'язку з цим в 2005 році вона написала заяву в Тульчинський районний суд про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 (свідоцтво про розлучення отримала тільки в 2007 році). З 2005 року ОСОБА_8 районним судом було призначено сплачувати 1/4 своїх заробітків на її користь аліменти по догляду за дитиною, але він вже з самого початку не хтів сплачувати жодної копійки аліментів. Після цього в 2008 році вона звернулась в Томашпільський районний суд за місцем свого проживання, щоб з ОСОБА_1 стягували щомісячно визначену тверду грошову одиницю, і суд її заяву прийняв до уваги і присудив ОСОБА_1 сплачувати аліменти в сумі 250 грн. щомісячно. Всі сплати мали відбуватись по пошті. За весь час починаючи з листопада 2005 року по листопад 2009 року він сплатив її 2730 грн. ОСОБА_2Ю зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 працював на різних роботах, мав тимчасові заробітки, але ніяким чином він не хтів та не сплачував присуджені аліменти. З 2005 року підсудний з дитиною взагалі не бачився. Знає, що ОСОБА_1 не стоїть на обліку в центрі зайнятості і вважає, що як би він офіційно стояв на обліку в центрі зайнятості, то їй автоматично відраховувались кошти на аліменти. Потерпіла вважає, що навіть це ОСОБА_1 не намагається зробити, щоб не сплачувати аліменти. На даний час станом на 01.10.2009 року він заборгував по сплаті аліментів 8096,21 грн.

У зв'язку з заявою підсудного про повне визнання вини на підставі ст.ст. 299, 301? КПК України суд вважає за недоцільне здійснювати допит свідків та досліджувати письмові докази і при цьому підсудному роз'яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії ОСОБА_1, що виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового та досудового слідства.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст.12 КК України він віднесений до злочину невеликої тяжкості, особу винного, що за місцем проживання він характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштовується на роботу з метою відшкодувати заборгованість по аліментах, думку потерпілої щодо призначення покарання підсудному.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом'якшують покарання підсудного, суд встановив щире каяття, що ґрунтується на повному визнанні своєї вини.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

Сукупність даних про обставини вчинення злочину та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що йому можливо призначити покарання у вигляді обмеження волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання, встановивши підсудному іспитовий строк.

Враховуючи те, що сума позовних вимог, яку потерпіла ОСОБА_2 просить стягнути з підсудного на свою користь, є сумою заборгованості по виконавчому провадженні, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах слід закрити на підстави ч. 1 п. 2 ст. 205 ЦПК України.

в задоволенні цивільного позову потерпілій ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75 України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 п. 2, 3, 4 КК України зобов'язати ОСОБА_1:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи;

- періодично зявлятись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:(підпис)

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: