справа №176/376/15-к
провадження №1-кс/176/43/15
у х в а л а
26 лютого 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4

особи, що до якої подано клопотання - ОСОБА_5

та старшого судового розпорядника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання слідчого СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженому, такому, що дітей не має, не працюючому, раніше судимому, останній раз 06.11.2012 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, 11.08.2014 року звільненому з місць позбавлення волі на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року у відповідності до Закону України "Про амністію у 2014 році", зареєстрованому по АДРЕСА_2 , фактично мешкаючому по АДРЕСА_3 ,

якому повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

26 лютого 2015 року слідчий СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 звернулася до Жовтоводського міського суду з клопотанням, узгодженим з прокурором прокуратури м. Жовті Води ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз засуджений 06.11.2012 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 71 КК України, ОСОБА_5 частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2012 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

11.08.2014р. ОСОБА_5 звільнений на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014р., але маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, суспільно-корисною працею не займався, та вчинив нові злочини за наступних обставин.

Так, 20.02.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу буд. № 52 по вул. І.Франко в м. Жовті Води Дніпропетровської області, побачив раніше невідому жінку, в руках у якої знаходилась жіноча сумка. Після цього у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, ОСОБА_5 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_8 та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заявив потерпілій вимогу віддати йому всі матеріальні цінності. Оцінивши явну фізичну перевагу ОСОБА_5 , потерпіла будучи психологічно подавленою віддала: жіночу сумку вартістю 1200,00 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 400,00 грн. та гроші в сумі 550,00 грн., а також срібну каблучку вартістю 200,00 грн. та срібні сережки вартістю 300,00 грн.

Заволодівши викраденим та звернувши його у свою власність ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 2 650,00 грн., а викраденим згодом розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

25.02.2015р. за вищевказаним фактом ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім того, 22.02.2015р., приблизно о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , зайшовши до приміщення другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , побачив раніше невідому йому жінку ОСОБА_9 , в руках у якої знаходилась жіноча сумка та після цього у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, ОСОБА_5 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_9 та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом ривка заволодів її жіночою сумкою вартістю 300,00 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 390,00 грн. та гроші в сумі 15,00 грн. З місця скоєння злочину з викраденим майном ОСОБА_5 втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Заволодівши викраденим та звернувши його у свою власність ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 705,00 грн., а викраденим згодом розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

25.02.2015р. за вищевказаним фактом ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.02.2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 зайшов до магазину № 03224 «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл», розташованого за адресою вул. Гагаріна 22 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, де почав ходити між торговими полицями у торгівельному залі та в нього виник злочинний намір на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину №03224 «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл» по вул. Гагаріна, 22 в м. Жовті Води, Дніпропетровської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиці взяв 5 упаковок кави «Jacobs Monarch», вагою 220 г. кожна, вартістю 85 грн. 63 коп. за 1 шт. загальною вартістю 428 грн. 15 коп., які сховав під куртку. Після цього ОСОБА_5 направився до виходу із торгівельного залу, пройшовши між касовими апаратами, та прямуючи до виходу із магазину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, через причини які не залежали від його волі, не закінчив злочин, оскільки був зупинений громадянами на виході з магазину.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, який не доведено до кінця через причини які не залежали від його волі.

25.02.2015р. за вищевказаним фактом ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним в якості підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень.

24.02.2015р. о 12 год. 15 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 був затриманий.

Відомості про вказані кримінальні правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань та кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000193.

Обґрунтовуючи необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий та прокурор посилалися на те, що у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років.

Знаходячись на волі, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також здійснювати дії, спрямовані на перешкоджання проведенню повного і об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню, а тому зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Слідчий СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання за обставин викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підозрюваний, окрім того, зазначив, що скоїв злочини, оскільки не було коштів на прожиття.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Приходячи до такого висновку суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, як встановила ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, у відповідності до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків,зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі,у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місця його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд також враховує, що тримання під вартою є найсуворішим заходом забезпечення кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Проте, попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини випливає, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може бути застосовано попереднє ув`язнення. Але воно не повинно бути очікуванням обвинувального вироку, а при його обранні суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справі і тільки, за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений статтею 183 КПК України, застосувати його як винятковий вид запобіжного заходу.

Не оцінюючи докази у кримінальному провадженні про винуватість чи невинуватість підозрюваного з точки зору їх належності та достовірності, суд приходить до висновку, що у органу досудового розслідування є вагомі докази скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, про які іде мова в клопотанні.

Зокрема, слідчий в обґрунтування поданого клопотання надано документи в підтвердження того, що кримінальні правопорушення вчинено саме ОСОБА_5 , а саме: протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.02.2015 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколи огляду предметів, протокол допиту свідка ОСОБА_10 .

Вчинені ОСОБА_5 злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, за вчинення яких йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до шести років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів. Останній раз засуджений 06.11.2012 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 71 КК України, ОСОБА_5 частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2012 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

11.08.2014р. ОСОБА_5 звільнений на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014р.

Окрім того, встановлено, що в провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебувають ще два кримінальних провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України. Судове рішення у зазначених справах не ухвалювалося.

ОСОБА_5 , маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, про які іде мова в клопотання.

Окрім того, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, мотивом скоєння підозрюваним кримінальних правопорушень є відсутність у нього будь-яких коштів /доходів/ для проживання та забезпечення себе необхідними речами /продуктами харчування, одягом, тощо/.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків.

При цьому суд також встановив, що підозрюваний ОСОБА_11 хронічних захворювань не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є фізично здоровою людиною. З 2009 року підозрюваний перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу опійної наркоманії.

З урахуванням вимог Закону та встановлених фактичних даних, які відносяться, як до висунутої ОСОБА_5 підозри, так і до даних характеризуючих його особу, враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, в судовому засіданні, на думку суду, знайшла своє підтвердження необхідність шляхом обрання першому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою запобігти спробі підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто ризику, що передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти якому шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можливо.

При застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також і те, що:

- відповідно до ст. 180 КПК України, осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зобов`язалися за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося;

- відповідно до ст.182 КПК України, підозрюваний не має достатніх коштів для внесення застави, і йому невідомі особи, які б мали б бажання внести заставу.

Окрім того, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначати в ухвалі розмір застави в сумі 24 360 грн., достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 131, 132, 173, 176-178, 182-183, 193, 196 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 24 квітня 2015 року до 12 години 15 хв.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір грошової застави в сумі 24 360 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят ) грн. 00 коп., яка підлягає сплаті на р/р 6709, одержувач ТУ ДСА в Дніпропетровській області, МФО 805012.

У разі сплати зазначеного розміру грошової застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 зобов`язання передбачені ч.3 ст. 182 КПК України у вигляді забезпечення його належної поведінки та явки за викликом органів досудового слідства та суду.

У разі невиконання вказаних обов`язків, тобто якщо обвинувачений ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави в порядку передбачено ч. 8 ст.182 КПК України.

Строк оскарження ухвали 5 днів з дня її оголошення шляхом подачі безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Слідча суддя

Жовтоводського міського суду ОСОБА_14 ЗАВІЗІОН