Справа № 372/2769/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1127/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 01.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 000066 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трипілля, Обухівського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року за ч.1 ст. 309, ч.1, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки ,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року і остаточно призначено до відбування 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судово - хімічної експертизи у сумі 307 грн. 20 коп. на користь держави. Вирішене питання про речові докази, -

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 15 червня 2015 року близько 14 години 00 хвилин, проходячи неподалік сміттєзвалища, яке розташоване в с. Трипілля Обухівського району Київської області, з метою власного вживання незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб, а саме дістав з кишені лезо та нарізав в рюкзак 401 головку маку, яку переніс на вул. Шевченка в лісопосадку, неподалік автобусної зупинки в с. Трипілля Обухівського району Київської області, де і зберігав без метти збуту, доки 17 червня 2015 року, близько 12 години 30 хвилин під час проведення операції «Мак-2015» в с. Трипіллі по вул.Шевченка в лісопосадці він був зупинений працівниками міліції, а головки маку вилучені.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи №2-02/756 від 23 червня 2015 року представлені на експертизу плоди-коробочки маку, що знаходились в одному паперовому конверті, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-макова соломка, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 59,38 г.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Обухівського районного суду від 29 липня 2015 року та ухвалити новий вирок, яким обрати йому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при обранні йому міри покарання не було взято до уваги існування таких пом`якшуючих обставин, як наявність у нього інвалідності; той факт, що він проходить реабілітацію від наркотичної залежності; те, що він має на утриманні матір-пенсіонерку, яка потребує його допомоги. Апелянт звертає увагу на те, що він визнав вину та просить надати йому шанс виправитися без ізоляції від суспільства.

На апеляційну скаргу обвинуваченого надійшли заперечення прокурора, в яких він просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Свою позицію мотивує тим, що викладені в апеляційній скарзі доводи не є обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції під час судового розгляду було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, сімейний стан, вік обвинуваченого, стан здоров`я та посередню характеристику з місця проживання, вчинення злочину під час іспитового строку та інші характеризуючі дані.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.
Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. ч. 1, 2 ст. 185, ст. 70 КК України та призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування призначеного покарання і встановлено іспитовий строк 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України /а.п. 38-39/.
Відповідно до матеріалів провадження, новий злочин обвинуваченим було вчинено 15 червня 2015 року /а.п. 2-4/, тобто в період іспитового строку.
Даний факт свідчить про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не зробив для себе належних висновків.
При призначенні покарання судом першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема, його ставлення до вчиненого, вік, сімейний стан та стан здоров`я, посередню характеристику із місця проживання, а також факт вчинення нового злочину в період іспитового строку.
Також судом було надано належну оцінку обставинам, що пом`якшують покарання, зокрема щирому каяттю та активному сприянню слідству; враховано обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.
Крім того, відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12.06.2009 року частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Аргументи апелянта стосовно того, що він проходив реабілітацію від наркотичної залежності, суд розцінює критично, оскільки відповідно до довідки №0046 від 29 липня 2015 року, видної громадською організацією «Я легенда», ОСОБА_7 на реабілітації перебував з 29 червня 2015 року /а.п. 84/, тобто, після вчинення ним кримінального правопорушення.
Таким чином, оцінивши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обвинуваченому вірно призначено покарання, достатнє та необхідне для його виправлення та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у подальшому.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І

____________________ _____________________ ___________________

/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_4 /