Справа №480/1430/15-к 25.11.2015 25.11.2015 25.11.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/744/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: звільнення від відбування ОСОБА_1
покарання Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2015 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 71 Кк України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 року та остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії Миколаївської області № 53
- відмовлено в задоволені заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
засуджений: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.07.2015 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно ухвали суду в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою - відмовлено.
Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з ухвалою суду в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали його особової справи, зокрема медичні виписки з історії хвороби. Вказує, що суд не прийняв до уваги і не зазначив в ухвалі один з його діагнозів «пухлина хребта» (грижа), яка потребує операційного видалення. Також, апелянт вказує, що має ряд хронічних невиліковних хвороб, а саме: ВІЛ інфекція 4 стадії, гепатит, гіпертонія, виразка дванадцятипалої кишки, туберкульоз легенів та інші опортуністичні захворювання.
Крім того ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характеризуючи дані, відповідно до яких він характеризується задовільно, а саме: виконує всі вимоги установи, не порушує режим утримання в установі, на зауваження адміністрації реагує спокійно.
За таких обставин, ОСОБА_6 вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, та задовольнити вимоги заяви щодо звільнення його від подальшого відбування покарання.
Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Згідно ухвали суду, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На момент розгляду заяви, ОСОБА_6 відбув 1 рік 1 місяць 13 днів, а невідбута частина покарання складає 2 роки 4 місяці 17 днів.

10.07.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою, що судом залишено без задоволення.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, повно та всебічно оцінив обставини провадження та правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України (в редакції Закону № 1186-VI від 08.04.2014) клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про його звільнення від відбування покарання внаслідок хвороби. Суд першої інстанції, розглянувши заяву по суті, правильно відмовив в задоволенні клопотання, посилаючись на ч. 5 ст. 154 КВК України, згідно вимог якої, законним приводом до розгляду питання про звільнення від покарання засудженого, який захворів на тяжку хворобу, є клопотання начальника органу або установи виконання покарань.
Крім того, суд першої інстанції відмовляючи в задоволені заяви правильно врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, стягнень та заохочень не має, не працює.
Крім цього з висновку ЛКК від 14.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 працездатний з можливим працевлаштуванням (а.п.12), однак відповідно до характеристики з Ольшанської виправної колонії ОСОБА_6 не має бажання працювати на виробництві установи та відповідно до ст.130 КВК України заохочень не має. Двогодинні відпрацювання виконує, але поставлені об`єми робіт виконує лише під контролем (а.п.7).
Відповідно до листа Управління Державної Пенітенціарної Служби України в Миколаївській області від 03.07.2015 року з якого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 24.06.2014 року по 13.03.2015 року в Снігурівській виправній колонії № 5 з діагнозом туберкульоз. Перебуває на диспансерному обліку в медичній частині Ольшанської виправної колонії № 53. В період з 13.05.2015 року по 21.05.2015 року перебував на лікуванні в міжобласній багатопрофільній лікарні при Дар`ївській виправній колонії № 10 в Херсонській області. Отримав медикаментозне лікування, АРВ терапію. В задовільному стані виписаний з лікарні з рекомендацією продовжувати прийом АРВ препаратів.
Також зазначено, що будь-яких рекомендацій лікарів закладу щодо необхідності розгляду хворого спеціальною лікарською комісією у звязку з важкістю стану здоров`я не має, його стан здоров`я є стабільним відповідно до захворювання та підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання не має. Наявні у засудженого ОСОБА_6 хвороби не перешкоджають відбуванню покарання (а.п.14).
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

З матеріалів провадження обставин того, що хронічні захворювання на які страждає ОСОБА_6 , перешкоджають відбуванню покарання і подальше утримання його в місцях позбавлення волі, загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що підстав для скасування ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.07.2015 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволені заяви щодо звільнення його від подальшого відбуття покарання за хворобою не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532, 539 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.07.2015 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволені заяви щодо звільнення його від подальшого відбуття покарання за хворобою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: