Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-142/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: Головуючого - судді Шикері І.А

при секретарі - Война Г.С

з участю: прокурора - Літвіненко О.І

захисника - ОСОБА_1І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу про обвинувачення ОСОБА_2, який народився 07 липня 1975 року в с. Знаменка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з освітою 6 класів, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого:

-15.11.1995 року Військовим судом Дніпропетровського гарнізону за ст.ст. 240 п.в,34 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років дисциплінарного батальйону ;

-15.04.1997 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст.ст. 141 ч 2, 43 КК України (в редакції 1960 року)до 4 років позбавлення волі ;

-06.03.2003 року Первомайським міським судом за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-20.02.2007 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст. 122 ч 1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 09.02.2009 р. по відбуттю строку покарання,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, в тому числі проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин проти власності.

18.02.2010 року о 18.00 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні Первомайського автовокзалу по вул. Радянській в м. Первомайську Миколаївської області, підійшов до ОСОБА_3 та висловив вимогу щодо передачі йому грошей і мобільного телефону, застосувавши фізичне насильство , що не є небезпечним для життя (шарпання та утримання за лікоть руки) і погрозою застосування такого насильства в разі невиконання його вимоги, після чого, зломивши таким чином можливий опір потерпілого, відкрито викрав у останнього мобільний телефон ОСОБА_4 Т-230 сріблястого кольору без сім-картки, вартістю 250 грн. і гроші, в сумі 13 грн.

Утримуючи викрадені гроші та мобільний телефон при собі, ОСОБА_2 вийшов з приміщення автовокзалу, не зважаючи на вимогу ОСОБА_3 повернути викрадене, після чого на ринку біля автовокзалу був затриманий працівниками міліції, які вилучили в нього викрадене.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, детально пояснив про обставини скоєння ним злочину, що дійсно 18.02.2010 року о 18.00 год., він, перебуваючи в стані сильного алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні Первомайського автовокзалу по вул. Радянській в м. Первомайську Миколаївської області, підійшов до ОСОБА_3 та із застосуванням погрози фізичною розправою, висловив вимогу щодо передачі йому грошей і мобільного телефону, шарпаючи та утримуючи останнього за лікоть руки, відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон ОСОБА_4 Т-230 сріблястого кольору і гроші в сумі 13 грн. Після чого, на ринку біля автовокзалу був затриманий працівниками міліції. Викрадений мобільний телефон та гроші у нього були вилучені працівниками міліції.

Розуміє, що скоїв злочин, в скоєному щиро розкаюється, з вартістю викраденого телефону марки «ОСОБА_4 Т-230» та кількістю викрадених грошових коштів згодний.

Крім повного визнання вини підсудним, його вина підтверджується:

-оголошеними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_3, з яких вбачається, що 18.02.2010 року о 18.00 год., він знаходився в приміщенні автовокзалу, що розташований по вул. Радянській в м. Первомайськ Миколаївській області, де до нього підійшов невідомий йому чоловік, який раптово почав нишпорити по його кишенях, а при намаганні ОСОБА_3 відпихнути його, схопив потерпілого за лікоть руки, міцно тримаючи, пригрозив фізичною розправою і висловив вимогу передати гроші, на що потерпілий вимушений був відати грабіжнику 13 грн. і став відходити від нього. Після цього ОСОБА_2 знов наздогнав його і став нишпорити по кишенях, намацавши мобільний телефон. Щоб уникнути заволодіння телефоном, ОСОБА_3 взяв телефон в руки, але ОСОБА_2, погрожуючи йому фізичною розправою, висловив вимогу передати йому мобільний телефон, на що він вимушений був відати грабіжнику мобільний телефон, залишивши собі лише сім-картку. Утримуючи викрадені гроші та телефон при собі, ОСОБА_2 пішов до виходу, на крики ОСОБА_3, щодо повернення викраденого, він не реагував. За даним фактом ОСОБА_3 викликав міліцію, які через кілька хвилин затримали і привели на автовокзал ОСОБА_2, в якому він впізнав грабіжника. В ході огляду при ньому та в присутності понятих в фойє Первомайського МВ УМВС у ОСОБА_2 було виявлено і вилучено викрадені у нього останнім 13 грн. і мобільний телефон «ОСОБА_4 Т 230» (а.с.39-41);

-показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив в судовому засіданні, що 18.02.2010 року на Первомайському автовокзалі він був запрошений працівниками міліції в якості понятого. При огляді затриманого ними чоловіка з ознаками спяніння, який в подальшому представився як ОСОБА_2, в присутності ОСОБА_3, який заявив, що гр-н ОСОБА_2 - це чоловік, який щойно пограбував його на автовокзалі із застосуванням насильства та погроз, іншого понятого, в фойє Первомайського МВ УМВС у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_4 Т 230 і 13 грн., в яких ОСОБА_3 впізнав те, що було в нього викрадено під час пограбування. На питання працівників міліції ОСОБА_2 в його присутності пояснив, що дійсно він цього вечора відкрито заволодів на Первомайському автовокзалі мобільним телефоном та грошима потерпілого, щойно вилученими в нього працівниками міліції ;

-показаннями свідка ОСОБА_6, який пояснив в судовому засіданні, що18.02.2010 року на Первомайському автовокзалі він був запрошений працівниками міліції в якості понятого. При огляді затриманого працівниками міліції чоловіка з ознаками спяніння, який в подальшому представився як ОСОБА_2, в присутності ОСОБА_3, який заявив, що гр-н ОСОБА_2 - це чоловік, який щойно пограбував його на автовокзалі із застосуванням насильства та погроз, та іншого понятого, в фойє Первомайського МВ УМВС у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено в його присутності мобільний телефон ОСОБА_4 Т 230і 13 грн., в яких ОСОБА_3 впізнав те, що було в нього викрадено під час пограбування. На питання працівників міліції ОСОБА_2 в його присутності пояснив, що дійсно він цього вечора відкрито заволодів на Первомайському автовокзалі мобільним телефоном та грошима потерпілого, щойно вилученими в нього працівниками міліції.

Вина підсудного підтверджується також :

-протоколом особистого огляду від 18.02.2010 року, із якого вбачається, що в ході огляду ОСОБА_2, в його кишенях було виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_4 Т 230 і гроші в сумі 13 грн., якими він відкрито заволодів 18.02.2010 року при пограбуванні ОСОБА_3В на Первомайському автовокзалі (а.с.7);

-протоколом огляду місця події від 18.02.2010 року приміщення Первомайського автовокзалу по вул. Радянській № 8 в м. Первомайську, з фототаблицею, що наглядно підтверджує обстановку злочину (а.с. 4-6) ;

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 1/44 від 17.03.2010 року, згідно якого середня ринкова вартість викраденого у ОСОБА_3В мобільного телефону ОСОБА_4 Т-230, визначена за цінами вторинного ринку, станом на березень 2010 р. становить - 70 грн. (29-34);

-матеріалами про скоєння 18.02.2010 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, що стало підставою для його затримання і проведення особистого огляду з вилученням викрадених речей (а.с.8-11).

Тому, на підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною вину підсудного ОСОБА_2 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, з погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, конкретні обставини його вчинення, особу підсудного, який повністю визнав свою вину, характеризується не негативно, однак скоїв злочин в стані алкогольного спяніння, і вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі, в сумі 253 грн. 54 коп., які складаються із затрат на проведення судово-товарознавчої експертизи, на підставі ч. 5 ст. 93 КПК України, слід прийняти на рахунок держави, поскільки враховуючи особу ОСОБА_2, який ніде не працює, дані про стан його здоровя, суд вважає, що ОСОБА_2 неспроможний до сплати цих витрат.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 відраховувати з 19.02.2010 р.

Речові докази по справі : мобільний телефон ОСОБА_4 Т-230 і гроші в сумі 13 грн., які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_3В - повернути ОСОБА_3

Судові витрати по справі, в сумі 253 грн. 54 коп., які складаються із затрат на проведення судово-товарознавчої експертизи прийняти на рахунок держави.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін утримання під вартою.

На вирок суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання копії вироку.

С У Д Д Я: