Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року в кримінальному провадженні № 0000763 за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК,
у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що змінюючи вирок місцевого суду та постановляючи ухвалу, апеляційний суд погіршив становище засудженого та призначив більш суворе покарання, що є порушенням ст. 412 КПК. Крім того, на думку прокурора, суд апеляційної інстанції при постановленні судового рішення не провів об`єктивного апеляційного розгляду, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів проваження за скаргою вбачається, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року і шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою апеляційного суду від 30 вересня 2015 року вирок місцевого суду змінено та постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. А вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, виконувати самостійно.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 07 листопада 2014 року близько 12.30 год. у м. Хмільнику Вінницької області, таємно, умисно, повторно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, увійшов до медичного пункту, що розташований у дошкільному навчальному закладі № 3 «Сонечко», що по вул. Пушкіна, 87 та із сумочки, що знаходилась на стільці викрав гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 50 грн та банківська картка «Ощадбанк». У подальшому ОСОБА_4 , скориставшись пін-кодом від банківської карти, зняв грошові кошти у сумі 1000 грн, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1050 грн.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та витребування матеріалів кримінального провадження, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Посилання прокурора на допущені апеляційними судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
Апеляційний суд доводи прокурора щодо неправильності застосування місцевим судом кримінального закону перевірив і навів у своїй ухвалі ґрунтовні мотиви, чому визнав їх такими, що підлягають задоволенню частково.
Апеляційний суд встановив, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. А злочин, за який ОСОБА_4 засуджено Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області 31 липня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК, останній вчинив 07 листопада 2014 року, тобто до постановлення вироку Немирівським районним судом Вінницької області.

За змістом кримінального закону, якщо особа щодо якої застосовано звільнення на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Саме цим правилом керувався апеляційний суд, визначаючи засудженому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК.
І ухвалою від 30 вересня 2015 року вирок місцевого суду змінив і постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі настрок 3 роки. А вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст. 76 цього Кодексу, постановив виконувати самостійно.
Ухвалене апеляційним судом рішення про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам закону.
Апеляційний суд виправив помилку суду першої інстанції, що не може вважатися погіршенням становища засудженого. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Доводи прокурора щодо порушення судом апеляційної інстанції процедури об`єктивного розгляду апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах Закону.
З огляду на викладене обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих аргументів про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Вінницької області на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3