Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/149/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника н/л обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_8 ,
захисника н/л обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000417 за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2015 року, яким

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Миролюбівка Новобузького району Миколаївської області, проживаючого АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, учня першого курсу СПТУ № 32 м. Бобринець, не одруженого, раніше не судимого,-
визнано винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та буде з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 7917 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.
Вироком районного суду неповнолітній ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, отже злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, наступних обставин.
18 липня 2015 року близько 22 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись біля сільського будинку культури розташованого в с. Олексіївка, Бобринецького району Кіровоградської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс удар кулаком в область нижньої щелепи, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: двохстороннього перелому кісток нижньої щелепи зправа, зі зміщенням зліва, які згідно висновку експерта № 61 від 10.09.2015 року Бобринецького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи Кіровоградського обласного бюро СМЕ УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більш ніж на 21 день.
У апеляції захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.11.2015 року. Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 6742 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В решті вирок залишити без зміни.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнень матеріального характеру не в повній мірі перевірив витрати на лікування потерпілого та не врахував суму в розмірі 1175 грн., яка являлась благодійною допомогою та яка не підлягає стягненню з обвинуваченого, оскільки це була добровільна благодійна допомога на потреби лікувального закладу.

Також вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з підзахисного ОСОБА_7 повинна становити 5000 грн., оскільки саме така сума, на думку захисту, є об`єктивною, та такою, що відповідає моральним стражданням потерпілого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , а також законного представника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляцію, потерпілого ОСОБА_10 , котрий просив вирок суду змінити в частині цивільного позову, прокурора, який просив вирок районного суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без зміни, з таких підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засудженний, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, та ніким не оскаржується.

Так, допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєному злочині визнав повністю та показав про обставини скоєння цього злочину згідно обвинувачення додаючи в показаннях, що мав давні неприязні стосунки з потерпілим, бо мали місце випадки, коли той відносився до нього та його сестри в образливій формі, також вказує, що у скоєному щиро розкаюється, вибачився перед потерпілим, тому просить не карати його суворо. Щодо цивільного позову, то просить задовольнити його частково, відмовивши у стягненні витрат на благодійну допомогу.
Цивільний відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні також визнала позов потерпілого ОСОБА_10 частково, вказуючи на необґрунтованість стягнення витрат на благодійну допомогу, та завищений розмір моральної шкоди.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав суду показання про те, що давно знає обвинуваченого, з яким не мав дружніх с стосунків, вказує, що в день події 18 липня 2015 року близько 22 години 00 хвилин він проходив біля сільського будинку культури розташованого в с. Олексіївка, Бобринецького району Кіровоградської області, коли його окликнув обвинувачений та підійшовши до нього раптово наніс йому удар кулаком в область нижньої щелепи, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього перелому кісток нижньої щелепи та з приводу чого він лікувався в Кіровоградській обласній лікарні, де було проведено йому декілька операцій. Позов не завищений, як стверджує ОСОБА_7 , оскільки всі його витрати не відшкодовані.
Вина підтверджується також показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України також підтверджується письмовими доказами, а саме: висновком судово-медичної експертизи № 83 від 18.09.2015 року, згідно якого тілесні ушкодження у гр.. ОСОБА_10 у вигляді двохстороннього перелому кісток нижньої щелепи ангулярний з права, ментальний зі зміщенням зліва, могли виникнути за обставин що зазначені а протоколі слідчого експерименту від 16.09.2015 року за участю ОСОБА_7 (а.п. 52).
Відповідно до вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально - процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах справи, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, встановлених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на доказах, зібраних у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінених судом і не оскаржуються.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, отже злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Так, судом враховано повні та всебічні дані про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, стан його здоров`я та рівень розвитку, його ставлення до вчиненого діяння, умови його життя та виховання, останній виховується в багатодітній неповній сім`ї, та обстановку в ній, враховує також позитивну характеристику за місцем проживання та навчання.
Обставини, які пом`якшують покарання скоєння злочину неповнолітнім та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
На підставі викладеного, та враховуючи думку потерпілого з приводу призначення не суворого покарання обвинуваченому, а також те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та запобіганню скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши його від покарання з іспитовим строком у відповідності до ст.75, ст. 104 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням обмежень визначених ст.76 КК України.
Суд дійшов висновку при виріненні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 заявленому до обвинуваченого та його законного представника - матері обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , місцевий суд виходив із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала.
В судовому засіданні встановлені обставини підтверджені належними та допустимими доказами та дали підставу суду дійти висновку про часткову обґрунтованість вимог щодо стягнення майнової шкоди в сумі 7917 грн., з яких, 7667 грн. - це витрати на придбання медикаментів та 250 грн. витрати на бензин, які пов`язані з доставкою до медичної установи потерпілого. В частині витрат на благодійну допомогу в сумі 306 грн., то позов що до їх стягнення з відповідачів є необґрунтованим, та не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог суд відмовив.
З урахуванням обставин справи та ступеню моральних страждань потерпілого ОСОБА_10 , судова колегія вважає вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. є обґрунтованими.
Доводи апеляції захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнень матеріального характеру не в повній мірі перевірив витрати на лікування потерпілого та не врахував суму в розмірі 1175 грн., яка являлась благодійною допомогою та яка не підлягає стягненню з обвинуваченого, оскільки це була добровільна благодійна допомога на потреби лікувального закладу, та, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 повинна становити 5000 грн., оскільки саме така сума є об`єктивною, та такою, що відповідає моральним стражданням потерпілого не можуть бути прийнятими до уваги як не обґрунтовані. Судом прийнято законне та обгрунтоване рішення, а тому підстав для зміни вироку судова колегія не вбачає.

Підстав для пом`якшеняння покарання та зміни в частині цивільного позову чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, колегія суддів порушень процесуального закону під час досудового та судового слідства не встановила.

Вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2015 року стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16
(підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2