В И Р О К

іменем України

Справа № 1-83/10

Провадження № 1-83/10

"22" квітня 2010 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцол В. І.

із секретарем Терлецькій О.В.

з участю прокурора Шеремети Ю.О.

адвоката захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь кримінальну справу про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий народився та живе в с.Осіївка Бершадського району Вінницької області вул. Пилипчука 54, українець, громадянин України, учень 8-го класу Осіївської ЗОШ І-ііі ст., раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.186 ч. 1, 185 ч.2 КК України;

В С Т А Н О В И В:

В листопаді місяці 2009 року в обідню пору в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області неповнолітній підсудний ОСОБА_3, перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_4, що розташований по вул. Пилипчика 50, з корисливих спонукань з метою відкритого викрадення чужого майна в присутності власника, який сидів на ліжку в кімнаті, взяв зі столу гроші в сумі 200 грн., які в подальшому відкрито викрав, вибігши з приміщення будинку, заподіявши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 на. суму 200 грн.

Він же, в середині грудня 2009 року в обідню пору в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області, перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_4, що розташований по вул. Пилипчика 50, з метою крадіжки чужого майна з корисливих спонукань, повторно, зайшов до спальної кімнати, де під подушкою знайшов хустину, в якій знаходились гроші в сумі 500 грн., з яких взяв та таємно викрав гроші в сумі 250 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 250 грн.

Він же, 14 січня 2010 року приблизно о 9 годині ранку в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області, перебуваючи в будинку потерпілої ОСОБА_5, що розташований по вул. 8-го Березня 10, з метою крадіжки чужого майна з корисливих спонукань, повторно, посіваючи в будинку, зайшов до спальної кімнати, де на дивані таємно викрав гроші в сумі 300 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного неповнолітній ОСОБА_3 винним себе у вчинених злочинах визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини їх скоєння, показавши, що в листопаді 2009 року, точної дати не пам'ятає, він пішов до дідуся ОСОБА_4, щоб попросити в нього грошей для власних потреб. Він зайшов до нього в будинок, а ОСОБА_4 сидів на ліжку та дивився телевізор. Він до діда поздоровався і ОСОБА_4 попросив в нього сигарету. Він дав йому сигарети і в той момент..він побачив, що в діда на столі лежать якісь гроші, і зразу вирішив їх вкрасти. Він підійшов до столу, бігом взяв гроші і вибіг на двір. ОСОБА_4Д почав кричати йому в слід щоб він віддав гроші, але він втік від нього. Він по дорозі порахував гроші, там було 200 грн. купюрами одна по 100 грн., одна по 50 грн., дві по 20 грн. та одна по 10 грн. З даними грошима він одразу ж пішов в магазин продуктів «Легенда». Зайшовши в магазин він побачив, що одну купюру номіналом 50 грн. він загубив по дорозі, але не став її шукати. В даному магазині він купив різних петард, чіпсів, сухариків та іншого, на скільки він не пам'ятає. Він всі гроші витратив в даному магазині'за декілька днів. ОСОБА_4 про дану крадіжку нікому не розповідав, він також нікому не говорив. В середині грудня 2009 року, точного числа не пам'ятає, в обід він проходив біля будинку діда ОСОБА_4, який в той час на подвір'ї і попросив його, щоб він пішов в магазин і купив там горілки, ковбаси, кільки, хліба та цигарок без фільтру, при йому дав йому 50 грн. Він пішов в той магазин і купив все, що сказав дід, після чого приніс йому додому і віддав здачу. Коли вони з дідом сіли дивитись телевізор, то він задумав знову в діда вкрасти гроші, і згадав, що дід давав йому гроші з-під подушки в спальній кімнаті. Він сказав діду, що піде попити води і одразу пішов до спальної кімнати, де підійшов до ліжка та з-під подушки дістав платок синього кольору, в якому було замотано 500 грн. Він з даного платочка взяв 250 грн., а решту поклав на місце. Після того він до діда не заходив і відразу ж пішов з його будинку. Він знову пішов в той самий магазин і накупив собі різних дрібниць. Дані вкрадені гроші він витратив в тому ж магазині за кілька днів. 14 січня 2010 року, вранці, він ходив по людях посівати та зайшов до своєї знайомої бабусі ОСОБА_5. Зайшовши в будинок, почав посівати. Зайшов в одну кімнату, потім сказав їй, що піде посівати в іншу кімнату. Зайшовши в іншу кімнату посівати, він помітив на дивані гроші і одразу задумав їх вкрасти, взяв їх всі, там було 400 грн. купюрами по 100 грн. Він 100 грн. поклав назад на диван, а 300 грн. поклав собі в кишеню. Того ж дня він перебував в своєї сестри ОСОБА_6, і до нього прийшов старший брат ОСОБА_7 та сказав йому, що він, коли посівав, то вкрав гроші в бабусі ОСОБА_5 Він спочатку братові не зізнався, але згодом зізнався і віддав 300 грн. братові, які не встиг витратити. ОСОБА_7 одразу, того ж дня, віддав дані гроші ОСОБА_5 16 лютого 2010 року до нього додому прийшли працівники міліції та почали розпитувати в присутності його батька про гроші, які він вкрав, і він їм добровільно все розповів. Просить його суворо- не карати.

Покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи, ніким не оспорюються, тому суд вважає за доцільне дослідження доказів обмежити показаннями підсудного у відповідності зі ст. 299 ч.З КПК України, з'ясувавши, що підсудній та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, при відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд вважає, що кваліфікація дій підсудного неповнолітнього ОСОБА_3 по ст. 185 ч. 2 КК України вірна, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та по ст. 186 ч.І КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) кваліфіковані вірно.

При обранні покарання підсудному суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, що він вчинив злочини середньої тяжкості та його особу, що він позитивно характеризується по місцю проживання, негативно характеризується по місцю навчання.

В якості обставин, що пом'якшують покарання підсудному суд враховує, що вину він визнав повністю, щиро кається, сприяв слідству і суду у встановлені істини по справі, є неповнолітнім, заподіяна злочинами майнова шкода повністю відшкодована у добровільному порядку.

В якості обставин, що обтяжують покарання підсудному суд враховує, що злочини він скоїв щодо осіб похилого віку.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів буде обрання до нього покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, повністю визнав свою вину, щиро кається, сприяв слідству і суду у встановленні істини по справі, вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання з іспитовим строком з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Неповнолітнього ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2 КК України та ч.І ст. 186 КК України і призначити покарання:

- по ст. 185 ч.2 КК України - два роки позбавлення волі;

- по ст. 186 ч.І КК України - три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання неповнолітньому ОСОБА_2 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком один рік і шість місяців з випробуванням.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя В. І. Гуцол