печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., за участю секретаря Лейко І.В., прокурора прокуратури м. Києва Рудика К.М., особи, яка подала скаргу ОСОБА_2, розглянувши скаргу ОСОБА_2 бездіяльність старшого прокурора відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Рудика К.М., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяв про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою, яку обґрунтовує тим, що він 30.05.2013 звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про вчинення злочину суддею Святошинського районного суду м. Києва. Однак, старшим прокурором відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Рудиком К.М., всупереч вимог ст. 214 КПК України не вніс відомості із вказаної заяв до ЄРД, натомість направивши зазначену наяву для проведення перевірки її доводів до прокуратури Святошинського району м. Києва.

Таким чином просить слідчого суддю зобов'язати старшого прокурора відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Рудика К.М. внести відомості до ЄРДР з його заяви про вчинення злочину суддею Святошинського районного суду м. Києва та провести досудове розслідування у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, ОСОБА_2 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи. При цьому зазначив, що ним подавалась заява про вчинення злочину суддею Святошинського районного суду м. Києва Сержанюком А.С. під час постановлення обвинувального вироку відносно нього, що призвело до незаконного його засудження та реального відбування покарання призначеного судом покарання у виді 9 років обмеження волі. При цьому зазначив, що обставини, на які він посилається у своїй заяві про вчинення злочину, ним викладались і в апеляційній і в касаційній скаргах, однак залишились поза увагою вищих судових інстанцій. Просить скаргу задовольнити.

Прокурор прокуратури м. Києва Рудик К.М. в судовому засіданні доводи скарги не визнав зазначивши, що заява ОСОБА_2 була направлена до прокуратури Святошинського району м. Києва за територіальним принципом, а відтак жодних підстав вважати, що ним скоєна бездіяльність в розумінні положень ст. 303 КПК України немає, тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Вивчивши, долучену до скарги копію заяви ОСОБА_2. від 30.05.2013, на яку у своїй скарзі посилається особа, яка подала скаргу, вважаю, що старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва Рудиком І.Д. зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР з вказаної заяви, оскільки вказана заява зводиться до незгоди особи, що її подала із вироком Святошинського районного суду м. Києва, постановленим відносно нього та фактично є поза процесуальним способом його оскарження. При цьому, як зазначив сам ОСОБА_2 обставини, на які він посилається у своїй заяві про вчинення злочину були предметом перевірки судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином невнесення відомостей до ЄРДР із заяв, які за своєю суттю не є заявами про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Окрім цього, як встановлено з матеріалів скарги, заява ОСОБА_2. щодо можливих кримінальних правопорушень, на яку у своїй скарзі посилається особа, яка її подала, за супровідним листом від 07.06.2013 за № 06/3-9708-08 перенаправлена до прокуратури Святошинського району м. Києва - для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що проінформовано заявника, що відповідає п. 3.6 наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», згідно з яким, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, направлення заяви ОСОБА_2. до прокуратури Святошинського району м. Києва за територіальним принципом відповідають положенням кримінального процесуального закону, зокрема ст. 218 КПК України та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012, що спростовує доводи особи, яка подала скаргу.

Керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 214, 216, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 бездіяльність старшого прокурора відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Рудика К.М., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяв про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: