Провадження № 11-кп/779/305/2015
Категорія ст. 166 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000062 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, -

в с т а н о в и л а :
захисник обвинуваченої подав на вирок Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2014 року апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження внаслідок відсутності в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Вироком суду від 04 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона вчинила злісне невиконання матір`ю встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 смерть її дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк три роки, покладено на обвинувачену обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначив, що судом безпідставно зроблено висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку між настанням летального наслідку та пізнім зверненням обвинуваченої за медичною допомогою, не враховано показання свідка ОСОБА_11 , не усунуто суперечності між висновками про винуватість ОСОБА_7 та доказами її невинуватості, здобутими як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, зокрема, між показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та письмовими доказами.

Посилається на те, що, всупереч вимогам ст. 358 КПК України, судом не було досліджено та оголошено відомостей, що містяться у медичних документах, які лягли в основу висновків судово-медичних експертиз, вказані документи були долучені до матеріалів провадження в упакованому вигляді через п`ять днів після ухвалення вироку. Вважає, що стороні захисту безпідставно відмовлено у клопотаннях про виклик та допит свідків, дослідженні медичних документів та клопотанні про проведення технічної експертизи документа. Крім того, зазначив, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки об`єктивна сторона злочину, який інкриміновано ОСОБА_7 , передбачає злісний характер невиконання обов`язків по догляду за дитиною, який в діях обвинуваченої відсутній, як відсутній і прямий умисел на вчинення таких дій чи бездіяльності.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу захисника, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_7 таким, що відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченої, посилаючись на здобуті судом докази винуватості ОСОБА_7 , а саме, на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 щодо несвоєчасного звернення за медичною допомогою, на висновок комісійної судово-медичної експертизи №61 щодо наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між настанням летального наслідку та пізнім зверненням за медичною допомогою, а також висновку про незбалансоване та неповноцінне харчування, відсутність належного догляду за дитиною.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який не погодився з поданою апеляцією, обвинувачену та її захисника, які просять скаргу задовольнити, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуваний вирок місцевого суду цим вимогам не відповідає.

Статтею 368 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 409 ч. 1 п. 2,3 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Неповнота судового розгляду полягає у нез`ясуванні або неналежному з`ясуванні всіх істотних обставин справи, а також у недостатності доказів або їх поверхневому дослідженні. Такими, що мають істотне значення, обставини визнаються у разі, якщо їх встановлення безпосередньо впливає на ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, кваліфікацію злочину і обсяг обвинувачення.

Неповнота судового розгляду має місце і тоді, коли судом першої інстанції були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення суду першої інстанції повинно бути належним чином обґрунтованим і повністю відповідати фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду. Висновки суду мають враховувати всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення, містити пояснення підстав, на яких суд, за наявності суперечливих доказів, визнав достовірними одні з них і відкинув інші, не містити істотних протиріч.

За наявності суперечливих доказів суд повинен у мотивувальній частині вироку проаналізувати їх, навести мотиви, з яких взято до уваги одні докази і відкинуто інші.

Згідно з диспозицією ст. 166 КК України об`єктивна сторона передбаченого нею злочину полягає у злісному невиконанні батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, яке спричинило тяжкі наслідки для неї. При цьому між діями (бездіяльністю) батьків і настанням тяжких наслідків для їхньої дитини повинен бути причинний зв`язок.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 166 КК України проявляється у бездіяльності - у формі злісного невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, тобто у залишенні впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухиленні від виховання дітей; незабезпеченні потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжитті заходів щодо їх лікування; безпідставному обмеженні в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучному створенні незадовільних побутових умов тощо.

Обставинами, які вказують на злісний характер такого невиконання, можуть, зокрема, бути його тривалість, системність, багаторазовість, а також неодноразові звернення представників влади, освітніх, медичних та інших закладів, органів опіки та піклування, громадян з приводу неналежного виконання зазначених вище обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового слідства, крім невчасного звернення ОСОБА_7 за медичною допомогою, ставили їй у провину порушення встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, які полягали у недотриманні правил гігієни та режиму харчування дитини, через що в її організм потрапили збудники інфекції, що призвело до захворювання та подальшої смерті дитини. Таке обвинувачення судом першої інстанції визнано доведеним.

На підтвердження неналежного виконання ОСОБА_7 своїх обов`язків місцевий суд послався: на висновки судово-медичної експертизи від 11 липня 2013 року № 61, відповідно до якого дитині ОСОБА_10 було встановлено діагноз «білково-енергетична недостатність», що призвело до дефіциту маси тіла 34-40 % від нормальної внаслідок неналежного незбалансованого, неповноцінного харчування; на висновки комісійної судово-медичної експертизи від 19 липня 2013 року № 73/61-д та судово-гістологічної експертизи від 10 липня 2013 року № 714, а також на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що дитина важила менше норми, була недоглянутою та неохайною.

Однак, наведені у вироку суду докази, не підтверджують тривалої, систематичної, багаторазової, протиправної бездіяльності обвинуваченої щодо невиконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини.

Так, свідок ОСОБА_16 , яка була дільничною медсестрою, в судовому засіданні не навела жодного факту невиконання обвинуваченою своїх обов`язків по вихованню дитини, а навпаки ствердила, що остання належним чином відносилась до здоров`я своїх дітей.

Показаннями свідка ОСОБА_14 - дільничного лікаря, встановлено, що відхилень у розвитку та вазі дитини не було, вона як лікар не помічала недбалого чи неналежного ставлення ОСОБА_7 до дитини.

Факт задовільного стану здоров`я та розвитку дитини підтверджено оглядом історії розвитку дитини на клопотання захисника, яке було відхилене судом першої інстанції, що на її думку перешкодило повному та всесторонньому дослідженню всіх обставин справи.

Відсутність зауважень стосовно стану та розвитку дитини ОСОБА_10 підтвердив свідок ОСОБА_19 , а свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що опрілості можуть виникнути в кількагодинний період часу у випадках розладу стільця, а збудник хвороби дитини не встановлено.

Зазначені у вироку суду показання свідка ОСОБА_11 , який оглядав дитину в реанімаційному відділенні, свідчать про те, що діагностовані у дитини захворювання протікають дуже бурхливо, в даному випадку збудник хвороби був агресивний, його токсичний вплив міг випереджати симптоми захворювання, а виникнення захворювання свідок оцінив як нещасний випадок. До поступлення в лікувальний заклад, де дитина перебувала майже 12 годин, дитина хворіла близько однієї доби, а проведені реанімаційні заходи в лікарні виявились неефективними.

Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 в своїй сукупності підтверджують тільки факт того, що обвинувачена ОСОБА_7 недооцінила стан дитини ОСОБА_10 та надто пізно звернулась за медичною допомогою.

Щодо письмових доказів, наведених у вироку суду на підтвердження винуватості обвинуваченої, а саме: повідомлення Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради №644/01/00/07 від 07.03.2013 року, повідомлення Служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради від 07.03.2013 року, акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 07.10.2013 року, повідомлення Івано-Франківського МВ УМВС, то фактичні дані, які містяться в них, зокрема, те, що сім`я ОСОБА_7 на обліку в Службі у справах дітей не перебуває, в поле зору не попадала, обвинувачена на обліку в ВКМСД Івано-Франківського МВ УМВС за вчинення насильства в сім`ї не перебуває, житлово-побутові умови для проживання, утримання та виховання дітей задовільні, дають підстави вважати, що ці докази не підтверджують, а навпаки, заперечують факт злісного невиконання обвинуваченою обов`язків по вихованню дитини.

Фактично, навівши у вироку сукупність доказів, які є суперечливими, та мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що привело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження підстав.

За таких обставин вирок суду першої інстанції не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, адже його було ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Вказаною статтею передбачено право суду апеляційної інстанції досліджувати докази шляхом проведення судового слідства в повному обсязі чи частково і тільки за клопотанням учасників судового провадження.

Не допитавши свідків, частину показів яких суд першої інстанції взяв до уваги, а частину яких не взяв, не зазначивши при цьому мотивів такого рішення, що привело до невідповідності висновків суду, не дослідивши належним чином висновки експертиз в контексті як одного із доказів об`єктивної сторони злочину, так як про це не клопочуть учасники судового провадження, апеляційний суд позбавлений права повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю.

Згідно ст. 415 КПК України порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тобто істотні порушення, є однією із підстав скасування судом апеляційної інстанції вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, ухвалити рішення яке б відповідало положенням ст. 370 КПК України, а саме на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, при цьому навести належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Крім цього при судовому розгляді дати оцінку доводам викладеним в апеляційній скарзі захисника.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2014 року скасувати, а матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2