Провадження 11-кп/792/103/15
Справа № 674/889/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000273 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 15 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 15 липня 2014 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Донецьк, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не судимого,

засуджено за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 700 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди в сумі 2004 грн. 28 коп. відмовлено.

Як установлено судом першої інстанції ОСОБА_8 1 червня 2014 року, приблизно о 12 год., в АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, під час суперечки, умисно наніс ОСОБА_9 удар рукою в обличчя, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , як убачається з її змісту, просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Посилається на неповноту, однобічність судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що отримання ним струсу головного мозку підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 і не спростовується показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що при проведенні судово-медичної експертизи досліджень щодо отримання потерпілим струсу головного мозку не проводив, оскільки записів в амбулаторній картці хворого за 11.06 та 19.06.2014 року ще не було. Крім того, судом залишено без розгляду клопотання його представника про проведення додаткової судово-медичної експертизи.

Заслухавши доповідача, думку потерпілого та його представника, на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та прокурора про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої та апеляційної інстанції не заперечував, що під час суперечки наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в обличчя, тому міг заподіяти йому, зазначені у висновку експерта, тілесні ушкодження.

За показаннями потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений наніс йому удари кулаком в голову та в обличчя, чим заподіяв струс головного мозку. Він тривалий час лікувався, майнова шкода за обстеження та придбання ліків йому не відшкодована.

Факт нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_9 підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №124 (а.п.24), у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох синців в області лівого ската носа та на верхній губі, які могли утворитись 1 червня 2014 року від удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_12 підтримав свій висновок в суді першої інстанції, крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що з даних записів лікаря-невролога в амбулаторній картці ОСОБА_9 , за період з 02.06.по 19.06 2014 року, не вбачається об`єктивних даних, які б підтвердили заподіяння йому ЗЧМТ. Струсу головного мозку, не зазначено таких і в даних комп`ютерної томографії головного мозку та УЗД судин від 20.06.2014 року.

Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою, однобічністю судового розгляду і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи з огляду на те, що суд безпідставно відкинув показання свідка ОСОБА_11 -лікаря-невролога, яка встановила йому діагноз струс головного мозку, та що суд не відреагував на заявлене його представником клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, на предмет підтвердження отримання ним вказаної травми, позбавлені підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цієї статтею.

Як убачається з обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачення в заподіянні ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струсу головного мозку не висувалось. Із сформульованого досудовим розслідуванням обвинувачення слідує, що ОСОБА_8 умисно наніс декілька ударів руками в область обличчя потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області лівого ската носа та одного синця на верхній губі по середній лінії голови з розповсюдженням на слизову оболонку верхньої губи.

Ураховуючи це, колегія суддів приходить до висновку, що судовий розгляд в суді першої інстанції проводився відносно ОСОБА_8 згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до обвинувального акта і лише в межах висунутого обвинувачення.

За змістом ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

З вказаної норми закону слідує, що розгляд справи і в суді апеляційної інстанції проводиться відносно обвинуваченого і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті і за межі якого суд вийти не може.

А тому, твердження апелянта про необхідність скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтованими.

Ст.415 КПК України містить вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, проте зазначених в апеляційній скарзі немає.

Покарання винному призначено в межах санкції закону, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України і в апеляційній скарзі не оспорюється.

За таких обставин, вирок суду в частині обґрунтованості та доведеності вини обвинуваченого у злочині та призначення йому покарання залишається в силі.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а цей же вирок, в частині вирішення його цивільного позову зміні, оскільки питання про відшкодування майнової шкоди судом вирішено не у відповідності з вимогами закону та матеріалами кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 64 КПК України характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягають доказуванню.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені підстави для задоволення чи відхилення цивільного позову.

З вироку слідує, що позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено часткового. Йому відмовлено у відшкодуванні матеріальної шкоди в сумі 2004 грн.28 коп., що складають його витрати на лікування, внаслідок отриманого тілесного ушкодження у вигляді струсу головного мозку, так як будь-яких об`єктивних підтверджень заподіяння ОСОБА_8 такого тілесного ушкодження немає.

Разом з тим, з таким рішенням колегія суддів частково погодитися не може, з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні цивільного позову, в частині стягнення заподіяної ОСОБА_9 майнової шкоди, суд, в достатній мірі, не урахував надані ним докази щодо понесених витрат на проведення діагностики КТ-головного мозку, вартість якої складає 600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера(а.с.15).

З оглянутої колегією суддів амбулаторної картки ОСОБА_9 вбачається, що, саме у зв`язку із заподіянням йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, він 02.06.,11.06., 19.06. 2014 року звертався в Дунаєвецьку ЦРЛ зі скаргами на стан здоров`я, зокрема, на головні болі, а 20.06.2014 року в кабінет комп`ютерної томографії ТОВ НВК «Камея» для проведення діагностики КТ-головного мозку.

Колегія суддів вважає, що у відповідності з вказаною нормою закону, з обвинуваченого, на користь потерпілого, підлягають стягненню, понесені ним витрати на проведення діагностики КТ-головного мозку в сумі -600 грн., так як для підтвердження чи спростування захворювання, пов`язаного з отриманням тілесних ушкоджень, він зобов`язаний був пройти діагностичне обстеження.

Водночас, як правильно зазначено судом, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди в сумі-1404,28 грн., що складають його витрати на лікування, саме струсу головного мозку, оскільки, як зазначалось вище, заподіяння такого тілесного ушкодження ОСОБА_8 у вину не ставиться.

Таким чином, вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для зміни вироку, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.408 КПК України, шляхом зміни сум, їх збільшення, які підлягають відшкодуванню на користь цивільного позивача, у зв`язку з понесеними ним витратами на проведення діагностичного обстеження, що не впливає на обсяг обвинувачення ОСОБА_8 і правову кваліфікацію злочину.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляцію потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 15 липня 2014 року щодо ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 600 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2