Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
ВИРОК

Іменем України

24 травня 2011 року Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ВЕРЬОВОЧНІКОВА В.М.

при секретарі - РОСОВСЬКІЙ О.Ю.

із участю : - прокурора ЛЕВЧУК С.М.

-потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

-підсудного ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду від 17.01.2011 року за ч.1 ст.190 КК України до 240 годин громадських робіт,

-у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України,

УСТАНОВИВ:

Біля опівночі 20.02.2010 року ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в належному ОСОБА_5 будинку №28 на вул. Чернишевського в м.Жмеринка, з метою заволодіння чужим майном умисно, таємно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону "Nоkіa N96" вартістю 2264,25 грн. із стартовим пакетом "Київстар", що належав потерпілому ОСОБА_2

25.02.2010року після 21 години вечора ОСОБА_4, знаходячись поблизу житлового будинку №12 на вул. Леніна в м.Жмеринка, з метою заволодіння чужим майном умисно, шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_1, заволодів належним останньому мобільним телефоном "Nоkіa N82" з картою памяті ємністю 2 ГБ загальною вартістю 2560 грн. та стартовим пакетом "Київстар". З місця вчинення злочину зник.

25.04.2010року біля 17 години дня ОСОБА_4, знаходячись в належному ОСОБА_6 будинку №14 в пров. Левадному в м.Жмеринка, з метою заволодіння чужим майном умисно, таємно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону "LG KP500" з картою памяті ємністю 4 ГБ загальною вартістю 1411 грн. та стартовим пакетом "Київстар", що належав потерпілому ОСОБА_3 З викраденим з місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вчиненні даних злочинів визнав повністю.

Показав, що злочини вчинив при обставинах, викладених вище.

Пояснив, що в одного вечора в лютому 2010 року він разом із своїм братом ОСОБА_2 перебували в будинку у їх знайомого ОСОБА_5, де підсудний разом з іншими присутніми вживав алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_4 попросив у брата мобільний телефон, щоб подзвонити у власних потребах. Скориставшись телефоном брата підсудний повернув його тому. Невдовзі, коли брат заснув підсудний взяв його мобільний телефон та поклав до кишені свого одягу. В подальшому не повідомив братові про перебування належного йому телефону у себе, а продав його наступного дня на центральному ринку в м.Вінниці, отримавши кошти в сумі 800 грн., які витратив на власні потреби. Через кілька днів потому він супроводжував свого знайомого ОСОБА_7 до квартири, яку той винаймав у м.Жмеринці. Останній, піднявшись до помешкання, повернувся на вулицю, де його очікував підсудний, який попросив у ОСОБА_7 можливості скористатись його мобільним телефоном. Отримавши телефон, ОСОБА_4, усвідомлюючи негативні наслідки, що його очікували за вчинену крадіжку мобільного телефону брата, вирішив заволодіти телефоном ОСОБА_7, щоб його потім продати, для чого, імітуючи здійснення телефонного дзвінка та розмови, сказав потерпілому, що відійде ненадовго справити природні потреби, перейшов у сусідню вуличку, звідки разом з привласненим телефоном зник і наступного дня продав його на центральному ринку в м.Вінниці, отримавши кошти в сумі 800 грн., які витратив на власні потреби. Також у квітні 2010 року підсудний, перебуваючи в гостях у будинку ОСОБА_6, в ході розмови із присутнім там ОСОБА_3 попросив у нього мобільний телефон, який після дзвінка повернув потерпілому. Той залишив свій мобільний телефон у кімнаті, де перебував підсудний та приєднався до решти осіб на кухні. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел заволодіти даним телефоном, щоб мати змогу в подальшому переховуватись від відповідальності за попередні злочини, для чого він поклав згадуваний телефон ОСОБА_3 до кишені свого одягу і під вигаданим приводом залишив будинок. В подальшому він продав цей телефон у м.Вінниці незнайомій особі за 450 грн., які витрачав на власні потреби, переховуючись тривалий час на території Автономної Республіки Крим, звідки повернувся у січні 2011 року, коли був затриманий працівниками міліції за підозрою у вчиненні злочинів.

У вчиненому підсудний розкаявся, визнаючи своє усвідомлення вчинення шахрайства та крадіжок чужого майна. Із найменуваннями викрадених мобільних телефонів та їх вартістю, визначеною під час досудового слідства в справі, погодився. Просив не позбавляти його волі.

Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що викрадені у них підсудним мобільні телефони їм повернуто у працездатному стані, вони не мають ніяких претензій до підсудного. Потерпілий ОСОБА_1 покарання ОСОБА_4 просив обрати на розсуд суду, не наполягаючи на суворості покарання підсудного. Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висловились щодо можливості застосування до підсудного покарання, не повязаного з реальним позбавленням волі. При цьому ОСОБА_3 повідомив про те, що йому до теперішнього часу не повернуто викрадений підсудним мобільний телефон та не відшкодовано його вартість, цивільний позов у межах даної справи ним не заявлено.

У відповідності до вимог ст.299 КПК України суд дійшов висновку про недоцільність проведення допиту свідків, вивчення інших доказів щодо тих фактичних даних, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємного викрадення індивідуального майна потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за що підсудний повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних дій повторно, з урахуванням вчинення ним попереднього злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Також в судовому засіданні встановлено вчинення ОСОБА_4 шахрайства, тобто заволодіння індивідуальним майном потерпілого ОСОБА_1 шляхом обману та зловживання довірою, за що підсудний підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних дій повторно.

При визначенні міри покарання суд приймає до уваги тяжкість вчинених підсудним злочинів, що є злочинами середньої тяжкості, особу ОСОБА_4, який на час їх скоєння не був притягнутий до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання; а також враховує думки потерпілих, які не бажали суворого покарання для підсудного.

Ті факти, що підсудний щиро розкаявся у вчиненому, під час досудового слідства і в судовому засіданні давав правдиві показання, чим активно сприяв встановленню істини в справі, слід віднести до обставин, що помякшують покарання.

Обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення злочину стосовно крадіжки майна потерпілого ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння.

Встановлені в судовому засіданні обставини, які мають ознаки таких, що формально обтяжують покарання, стосовно протиправного заволодіння майном потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підсудним у стані алкогольного спяніння, а також рецидив злочинів, судом до уваги не приймаються, оскільки вони не охоплюються обсягом предявленого ОСОБА_4 обвинувачення.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне обрати підсудному покарання у виді позбавлення волі.

При цьому з урахуванням особи підсудного, який не має постійного місця роботи і злочинні дії якого мають ознаки системної спрямованості на незаконне заволодіння чужим майном, приймаючи до уваги тривалий час переховування ОСОБА_4 від слідства та суду, суд доходить висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства, що унеможливлює звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. 299, 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

У відповідності до вимог ч.4 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначеного покарання із покаранням за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 17.01.2011 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на три роки сім місяців.

Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його затримання, тобто з

17.01.2011року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою.

Речові докази в справі: мобільний телефон "Nоkіa N82" з картою памяті ємністю 2 ГБ залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_7; мобільний телефон "Nоkіa N95" залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 (м.Жмеринка, вул. Леніна, 82/3, р/р №9900 у відділенні №44 АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005, код НОМЕР_1) 1490 гривень судових витрат за проведення судово-товарознавчих експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - у той же строк з часу вручення йому копії вироку, апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

СУДДЯ В.М.Верьовочніков