Справа № 523/683/16-к
Провадження №1-кп/523/301/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження № 90004969 із звинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Волока Олевського району Житомирської області, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
27.08.2015 року о 19:40 год., ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання , а саме за адресою : АДРЕСА_1 , на ґрунті особистої неприязні, маючи прямий умисел на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_7 , скориставшись тим, що вона спала на дивані та не могла чинити опір, взявши на кухні кухонний ніж, наніс останнім потерпілій удар в область живота, чим згідно висновку судово-медичної експертизи спричинив наступні тілесні ушкодження: одне колото-різане поранення передньої черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину із пораненням поперечно-ободової кишки та брижі, тонкого кишківника та крововиливом в черевну порожнину (близько 1,5 л крові), що супроводжувались геморагічним шоком 2-3 ступеню. Зазначені тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що між ним та дружиною часто виникали сварки, в зв`язку з чим 27.08.2015 року о 19:40 год., коли потерпіла ОСОБА_7 відпочивала, він взяв кухонний ніж та наніс останнім потерпілій удар в область живота. Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» на суму 5 386 грн., визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.
Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що являється дружиною обвинуваченого, вони часто конфліктували. Крім того, додала, що 27.08.2015 року о 19:40 год., перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою : АДРЕСА_1 , відпочивала, коли обвинувачений ОСОБА_6 безпричинно, наніс їй удар ножем у область живота, внаслідок чого вона отримала тяжке тілесне ушкодження.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Дослідивши добуті в ході досудового слідства докази в установленому об`ємі, в сукупності, суд вважає їх повними, допустимими, достовірними та достатніми, а вину обвинуваченого доказаною.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

В якості пом`якшуючої покарання обставини згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, щиро кається у скоєному, його психічний стан, є інвалідом другої групи, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 152 від 22.12.2015 року встановлено, що до часу скоєння злочину ОСОБА_6 не страждав яким-небудь хронічним болючим психічним розладом. Виявляв психічні порушення у вигляді "Органічного розлади особистості, з легкими когнітивними порушеннями", яке по глибині і ступеню вираженості впливу на його вольові та критичні функції обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати фактичне значення своїх дій, віддавати звіт своїм діям і керувати ними (тобто підпадає під дію ст. 20 КК "Обмежена осудність").

При скоєнні інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 міг перебувати в стані емоційної напруги.

В даний час ОСОБА_6 не страждає яким-небудь болючим хронічним психічним розладом. Виявляє психічні порушення у вигляді "Органічного розлади особистості, з легкими когнітивними порушеннями". За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до положень ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто такою яка під час вчинення злочину , через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Статті 94, 93, 96 КК України передбачають, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочин.

Суд вважає, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані обмеженої осудності вчинив злочин, його стан становить небезпеку для здоров`я інших осіб, тому необхідним та достатнім для його виправлення та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ст. 166 КК України у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, згідно ст. 75, 76 КК України, із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Цивільний позов прокурора підлягає задоволенню, оскільки він визнаний обвинуваченим та підтверджується матеріалами провадження.
Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування належать до відшкодування обвинуваченим.
Керуючись ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його перебування у стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи в період з 02 грудня 2015 року до 02 лютого 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст. 76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.2 ст.20 КК України застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на Суворовський РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді поміщення до психіатричного закладу скасувати, звільнивши останнього в залі суду.

Іспитовий строк обчислюється, відповідно до положень ст. 165 КПК України, з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов прокурора задовольнити, стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі Комунальної бюджетної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» ( м. Одеса вул. Ак. Заболотного,26, р/р 4194, код ОКПО 01998526, МФО 828011, ГУДКУ в Одеській області) 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень, в рахунок відшкодування на стаціонарне лікування ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Держави в інтересах НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області 1 227,60 гривень, в рахунок погашення вартості проведеної по справі експертиз.

Речові докази : пеньюар (нічна сорочка), кухонний ніж, майка, труси, шкарпетки, які зберігаються в камері сховищ речових доказів Суворовського ВП в м. Одесі знищити.

Вирок після набрання законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити після оголошення учасникам кримінального провадження.

Суддя: