Справа № 1708/1073/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2012року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Петризі с.А.

за участю прокурора Горського В.П.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 подану в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінальної справи, -

встановив:

В поданій до суду скарзі скаржник вказує на те, що 29.04.2010р. Рівненським транспортним прокурором була порушена кримінальна справа за фактом спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

31 травня 2011 року начальником СВ ЛВ на ст.Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці було винесено постанову про закриття даної кримінальної справи.

Вказує на те, що слідство по даній справі проведено з порушенням ст.22 КПК України, а постанова про закриття кримінальної справи винесена передчасно з наступних мотивів.

Так, проведеними слідчими діями не усунуті протиріччя між показаннями свідків, які стверджували, що ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного спяніння, висновком судово-медичної експертизи про наявність в тілі трупа ОСОБА_3 алкоголю в кількості 2,37 проміллє та показаннями свідків, які стверджували, що ОСОБА_3 хоча і вживав спиртні напої, але пяним не був. Не усунуті також протиріччя між показаннями машиніста поїзда і його помічника про те, що в момент наїзду загиблий лежав поперек колії та висновками судово-медичних експертиз про те, що в момент наїзду загиблий знаходився у вертикальному або близькому до цього положенні і показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що машиніст поїзда та його помічник повідомили йому, що в момент наїзду людина на колії була в положенні напівприсядки. Також слідчими органами не встановлено, яким чином ОСОБА_3 опинився на місці наїзду. Не встановлено причини відсутності на місці події крові потерпілого, нижньої білизни. Неналежним чином проведено розслідування самогубства свідкав по справі.

В звязку з наведеним просить суд скасувати постанову про закриття кримінальної справи, винесену 31 травня 2011 року начальником СВ ЛВ на ст.Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці. В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_1 скаргу підтримали повністю, просять задовільнити її.

Також просить суд поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінальної справи, так як він був пропущений з поважних причин, оскільки ним оскаржувалася постанова Генеральному прокурору України, Рівненському транспортному прокурору.

Прокурор пояснив, що слідчим, який розслідував кримінальну справу перевірка була проведена повно і всебічно. Підстав для скасування постанови про закриття кримінальної справи немає. Крім того, скаржником пропущено семиденний строк оскарження постанови без поважних причин.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що строк оскарження постанови про закриття кримінальної справи пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню, а скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів кримінальної справи за № 17-0671 випливає, що 01 січня 2010 року біля 07год.18хв. на 7-му пікеті, 74 кілометру перегону Радивилів-Рудня Почаївськапасажирський потяг №14, сполученням Ужгород-Харківздійснив наїзд на ОСОБА_3

29.04.2010р. Рівненським транспортним прокурором була порушена кримінальна справа за фактом спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Постановою начальника СВ ЛВ на ст.Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_5 від 31 травня 2011 року було закрито кримінальну справу порушену за фактом нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - на підставі п. 1 ст. 6 КПК України.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінальної справи зазначено відсутність події злочину, так як смерть ОСОБА_3 настала внаслідок перебування його в небезпечній зоні рухомого складу і травмування рухомим складом залізничного транспорту.

З висновку судово-медичної експертизи № 2-Е вбачається, що весь комплекс знайдених тілесних ушкоджень характерний для травмування пішохода рухомим складом залізничного транспорту. Виявлені на трупі ушкодження не характерні для ударів руками, ногами, іншими тупими предметами. Не характерні вони і для падіння з висоти. Пошкодження не є характерними для травмування автомобільним транспортом. Пошкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самооборону не виявлено. Колото-різаних пошкоджень, в тому числі і в ділянці серця при дослідженні трупа не знайдено. Пошкоджень на тілі, які були б нехарактерними для травмування залізничним транспортом, або утворилися до цього травмування не виявлено. Даних за те, що смерть потерпілого настала від іншої причини, тобто до пригоди на залізничній колії не виявлено.

У висновку додаткової судово-медичної експертизи №42-Д встановлено, що ушкодження знайдені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 є характерними для травмування рухомим складом поїзда. Пошкоджень, які б не відповідали цьому виду травми не знайдено.

При цьому, висновки експертом викладено у формі, яка не викликає сумнівів, а тому не має необхідності в проведенні повторної судово-медичної експертизи на що посилається скаржник.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події з машиністом пасажирського поїзду №14 сполученням Ужгоро-ХарківОСОБА_6 та помічником машиніста ОСОБА_7 вбачається, що до тіла ОСОБА_3 з залізничного переїзду ст..Рудня Почаївська йшов слід лише однієї людини, інших слідів, які вели б до тіла ОСОБА_3 і біля його тіла не виявлено.

За таких обставин, посилання скаржника на те, що смерть ОСОБА_3 була заподіяна іншими особами, а залізнична транспортна пригода є інсценіровкою, щоб приховати дійсні обставини смерті потерпілого є безпідставним.

При закритті кримінальної справи слідчим було дотримано вимог ст.ст.213, 214 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досудовим слідством вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, тому скаргу адвоката ОСОБА_2 подану в інтересах потерпілого ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.236-5, 236-6 КПК України, суд

постановив:

Поновити строк для оскарження постанови про закриття кримінальної справи.

Скаргу адвоката ОСОБА_2 подану в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову начальника СВ ЛВ на ст.Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_5 винесену 31 травня 2011 року про закриття кримінальної справи, порушеної за фактом нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без задоволення.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області.

Суддя