Справа № 214/6235/15-к
1-кп/214/598/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002053 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, на утриманні дітей не маючого, ніде не зареєстрованого, офіційно не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
-13.11.1998 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 144 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 13.06.2000 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі, приєднане невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.11.1998 до остаточного покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 24.11.2003 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, частково приєднати покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2000 до остаточного покарання строком на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 22.03.2007 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2003 до остаточного покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився 15.01.2011 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 18.07.2015, діючи повторно, приблизно о 22 годині 50 хвилин, знаходячись біля 4-го під`їзду будинку № 110 по вул. Співдружності Саксаганського району м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав шляхом ривку із шиї потерпілої ОСОБА_5 золотий ланцюжок 585 проби, плетіння арабський бісмарк із замком пластиною із золота, вагою 19,59 г. вартістю 9086 грн. 23 коп. та золотий ланцюжок плетіння якірне 585 проби, вагою 3 г., вартістю 1391 грн. 46 коп. на якій знаходився золотий хрестик вантажний 585 проби, вагою 2 г., вартістю 927 грн. 64 коп., після чого зник з місця злочину та обернувши викрадене на свою користь спричинивши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 11405 грн. 33 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі та показав, що вину визнає повністю, в обвинувальному акті все вірно написано. В липні 2015 року біля магазину АТБ на м-ні Ювілейній побачив дівчину у якої на шиї був гарний золотий ланцюжок, вона розмовляла по телефону, тому не чинила опір, коли він зривав з потерпілої ланцюжок. Зірвавши ланцюжок відніс його у ломбард, де здав його та отримав гроші, які витратив на харчування. Цивільний позов, заявлений потерпілою визнає частково у частині матеріального збитку у сумі, визначеній висновком судової експертизи, щодо розміру моральної шкоди покладався на розсуд суду. У вчиненому кається.
Враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 67).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (Т. 2 а.с. 64-66), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (Т. 2 а.с. 67) у лікаря-нарколога перебував під профілактичним наглядом з травня 2011 року з приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, знятий з-під нагляду в жовтні 2014 року через виїзд (Т. 2 а.с. 68).
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обчислювати з моменту затримання, тобто з 16 год. 00 хв. 24 вересня 2015 року (Т. 1 а.с. 37-38).
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди в наслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно задовольнити частково.
Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 суми заподіяної матеріальної шкоди та моральної шкоди в результаті злочину.
До судового засідання потерпіла ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Загальна сума матеріальної шкоди становить 26000 грн., а моральну шкоду оцінює в розмірі 20000 грн.
Прокурор вважала, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки проведена експертиза, по визначенню вартості, завданої матеріальної шкоди у розмірі 11405 грн. 33 коп., суму якої і слід стягнути, крім того сам ланцюжок повернули потерпілій.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково у частині матеріального збитку у сумі, визначеній висновком судової експертизи, щодо розміру моральної шкоди покладався на розсуд суду.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди та заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Так, згідно висновку товарознавчої експертизи № 107 від 04.08.2015 вартість ланцюжка, виготовленого з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 19,59 г., довжиною 60 см., арабського плетіння «Бісмарк» - 9086 грн. 23 коп., вартість ланцюжка, виготовленого з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 3 г., довжиною 65 см., якірне плетіння 1391 грн. 46 коп., вартість хрестика, виготовленого з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 2 г. 927 грн. 64 коп. Загальна вартість складає 11405 грн. 33 коп. (Т. 2 а.с. 62)
Крім того, суд враховує, що відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_5 , останній повернуто виріб, а саме ланцюжок, виготовлений з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 19,59 г., довжиною 60 см., арабського плетіння «Бісмарк», який експертом оцінено в 9086 грн. 23 коп. (Т. 2 а.с. 54). Таким чином, сума матеріальної шкоди завдана потерпілій встановлена в судовому засіданні становить 2319 грн. 10 коп.
При цьому суд приходить до висновку про наявність у потерпілої ОСОБА_5 моральних страждань і переживань, оскільки остання пережила душевні хвилювання, страх, фізичний біль та моральні страждання, що призвело до змін в її житті. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілої.
Враховуючи Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переносить потерпіла ОСОБА_5 в наслідок скоєння обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь потерпілої підлягає стягненню сума 5000 гривень. В задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись Постановою № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 23, ст. 1167 ЦК України, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту - залишити без змін до набрання вироком чинності.
Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 16 год. 00 хв. 24 вересня 2015 року (Т. 1 а.с. 37-38).
Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину в сумі 2319 (дві тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 10 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Речовий доказ добровільно видана ОСОБА_3 специфікація договору1 та договору2 № 5294 від 18.07.2015 на ім`я ОСОБА_6 , яка зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (Т. 2 а.с. 28).
Речовий доказ виявлений та вилучений СД-Р диск із запису камер відео спостереження ТРК «Плаза» за адресою пр. Гагаріна, 4б, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (Т. 2 а.с. 33).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1