Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/469/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2015 року м. Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000091 стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2015 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цілуйкове Білокуракінського району Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

Стягнуто на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду у сумі 200 000 грн.

Вирішено долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.

25.01.2014 року близько 17 години ОСОБА_9 , проходячи по вулиці Свердлова в селі Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області, зустрів раніше незнайому йому громадянку ОСОБА_11 , яка попрохала у нього цигарку, тим самим між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла розмова. Під час спілкування ОСОБА_11 попрохала у ОСОБА_9 пригостити її горілкою, яку вона помітила у нього в сумці. У свою чергу, ОСОБА_9 поцікавився у ОСОБА_11 , чи вступить вона з ним у статеві зносини за надану ним горілку, на що ОСОБА_11 відповіла згодою при умові наявності у ОСОБА_9 будинку, де вони можуть вжити спиртні напої та вступити у статеві зносини. В подальшому ОСОБА_11 дізнавшись від ОСОБА_9 про наявність у нього будинку запропонувала йому піти до нього додому. Після чого, ОСОБА_11 з метою проведення спільного дозвілля з ОСОБА_9 , прийшла разом з ним до нього додому, в будинок АДРЕСА_1 .

Знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_11 разом із ОСОБА_9 вживали спиртні напої та спілкувались між собою. В цей же день, 25.01.2014 року в період часу з 19 години 00 хвилин по 20 годину 05 хвилин, між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 через непорозуміння, під впливом алкогольного сп`яніння, виникла сварка, яка переросла в конфлікт між ними. В цей час у ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний намір направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, взявши ніж з кухонного столу наніс 7 потужних, цілеспрямованих ударів ножем в тулуб та обличчя ОСОБА_11 , з яких наніс 4 удари в спину ззаду, 1 удар в грудну клітину спереду, 1 удар в живіт та 1 удар в область обличчя потерпілої. Крім того, ОСОБА_9 , бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , з прямим умислом наніс 1 удар уламком скляної пляшки в область лівої частини голови ОСОБА_11 .. Одночасно, під час спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , з метою подолання опору ОСОБА_11 та обмежуючи її в захисті від нападу, шляхом утримання потерпілої за праве плече та кінцівок рук наніс багаточисельні удари руками та ногами по тулубу та обличчю ОСОБА_11 та піддав термічній дії волосся на голові ОСОБА_11 .

В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження у вигляді:

- крововиливу вій лівого ока з переходом на спинку носа і ліву область скули;

- крововиливу на підборідді справа з незначним осадненням;

- по крововиливу на тильній поверхні кистей рук;

- крововиливу в проекцію зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу;

- крововиливу на правій боковій поверхні грудної клітини в нижньому відділі;

- крововиливу в проекції гребня правої підвздошної кістки;

- крововиливу в проекції зовнішньої поверхні лівого тазостегнового суглобу;

- двох саден зовнішньої поверхні правого плеча;

які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- різаної рани шкіри верхньої губи справа з кровотечею в цьому місці;

- колото-різаної рани в лівій завушній області;

- непроникаючої колото-різаної рани в середньому відділі живота справа;

- різаної рани проекції верхньо-внутрішнього кута правої лопатки з колотою дією;

- сліпої колото-різаної рани в проекції другого поперечного хребця;

які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

- проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини справа з пошкодженням правого передсердя і правобічним гемотораксом (0,8 літра);

- проникаючої колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітини справа в нижньому відділі;

- проникаючої колото-різаної рани нижнього відділу грудної клітини зліва по задній поверхні з пораненням наскрізь нижньої долі лівої легені і пораненням лівого передсердя з лівостороннім гемотораксом (1,2 літра);

які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та здоров`я в момент спричинення.

Внаслідок вищезазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_11 жила короткий проміжок часу, який рахується хвилинами і в цей проміжок часу могла скоювати цілеспрямовані дії, які поступово згасали, після чого потерпіла померла на місці спричинення їй тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілої ОСОБА_11 настала в результаті гострої крововтрати, обумовленої вищевказаними тілесними ушкодженнями, основною причиною яких стали проникаюча колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини справа з пошкодженням правого передсердя і гемотораксом та проникаюча колото-різана рана задньої поверхні грудної клітини зліва в нижньому відділі з пошкодженням лівої легені лівого передсердя і гемотораксом, у меншому ступені проникаюча колото-різана рана задньої поверхні грудної клітини справа та колото-різана в лівій заушній області і зовсім не значно інші пошкодження.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор, потерпіла ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_9 та захисник-адвокат ОСОБА_8 в його інтересах подали апеляційні скарги.

В своїх апеляційних скаргах, прокурор та потерпіла ОСОБА_10 просять вирок районного суду стосовно ОСОБА_9 скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Свої доводи мотивують тим, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, а також, під час судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений намагався безпідставно звинуватити свого брата ОСОБА_12 , до приїзду працівників МВС намагався знищити сліди кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом огляду місця події від 25.01.2014 року в ході я кого було виявлено губку зі слідами крові.

Окрім цього, апелянти зазначають, що ОСОБА_9 не вказував працівникам міліції де знаходиться одяг потерпілої та горловина від пляшки, за місцем проживання характеризується посередньо.

В своїй апеляційній скарзі, захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 зазначає, що засудження ОСОБА_9 є необгрунтованим, а вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою досудового та судового слідства, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Доводи своєї апеляційної скарги захисник-адвокат мотивує тим, що показання ОСОБА_9 , які він послідовно давав протягом досудового та судового слідства не спростовані зібраними по справі доказами.

Разом з тим, зазначає що мотиви вбивства на досудовому та судовому слідстві не встановлені, а суд помилково прийшов до висновку, що вина ОСОБА_9 доведена, зокрема, показами свідків.

Окрім цього, апелянт вважає що у суді першої інстанції не доведено винуватість ОСОБА_9 у здійсненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з наступних підстав.

Знайдений, у будинку ОСОБА_9 , ніж та горловина скляної пляшки не містять сліди пальців рук, проте містять сліди крові, внаслідок чого, вбивця був у рукавичках або знищив сліди своїх пальців, а якщо вбивця обвинувачений, то навіщо йому одягати рукавички у власному будинку, де скрізь його відбитки і також, зазначає апелянт, у ОСОБА_13 була можливість знищити ці предмети до приїзду міліції.

Припустимі знаряддя вбивства не містять доказу, що кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_9 , так як, висновками експертиз (Т.2, а.п. 48, 55, 62, 92-94) встановлено групову належність крові ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до групи АВ, внаслідок чого, не можливо однозначно і впевнено стверджувати про належність крові на ножі та горловині від скляної пляшки померлій ОСОБА_11 .

Не знайдено крові і на металевій каблучці жовтого кольору, яка була знята з обвинуваченого в ніч його затримання (Т.2, а.п. 101,102).

Відповідно до висновку експерта № 74 (Т.2 а.п. 22-28) рана на ділянці шкіри живота ОСОБА_11 могла бути спричинена клинком наданого для проведення експертизи кухонного ножа або іншим предметом з подібними конструктивними особливостями робочої частини, в результаті чого, однозначної відповіді на питання чи є знайдений кухонний ніж - знаряддям вбивства, матеріали кримінального провадження не містять.

В матеріалах кримінального провадження містяться докази, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не було статевих зносин.

Слідчий експеримент за участю ОСОБА_9 не проводився, не перевірена версія вбивства ОСОБА_11 ОСОБА_12 , не перевірена версія вбивства третьою особою, не обгрунтовано судом першої інстанції відхилено клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження фотознімків з зображенням слідів від велосипеду біля домоволодіння ОСОБА_9 , зроблених дочкою обвинуваченого ОСОБА_14 .. Районним судом не враховано, що обвинувачений не працює у зв`язку з досягненням пенсійного віку, має ряд хронічних захворювань, на утриманні у обвинуваченого є на утриманні неповнолітня донька, судимості погашені.

В частині цивільного позову, апелянт зазначає, що суд припустився помилки при вирішенні питання про задоволення цивільного позову ОСОБА_10 , так як в матеріалах кримінального провадження відсутні докази споріднення останньої з померлою ОСОБА_11 .

Разом з тим, скаржник вказує, що ОСОБА_10 , належним чином підтверджені витрати на загальну суму 4 313 грн., а також, апелянт вказує, що ОСОБА_10 не відноситься до категорії осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, внаслідок чого, її вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог, ОСОБА_9 вказує, що досудове і судове слідство були неповними, однобічними та необ`єктивними з суттєвими порушеннями норм КПК.

Також, обвинувачений зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а обвинувачення проти нього грунтується на доказах, які є недопустимими.

Разом з цим, апелянт наголошує, що на досудовому слідстві йому не було призначено адвоката, чим порушені його права на захист.

Окрім цього, обвинувачений вказує на те, що докази, на яких грунтується обвинувачення є недопустимими, так як свідки надавали його автобіографічну інформацію та не були свідками вбивства, а у висновках проведених експертиз містяться тільки припущення.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційних скарга, обвинуваченого та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили не задовольняти апеляційні скарги прокурора та потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частини. У мотивувальній частині зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, мотиви призначення покарання.

Однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та при ухваленні вироку.

Як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав, стверджував, що інкримінований слідством злочин не вчиняв. Суду першої інстанції показав, що дійсно 25.01.2015 року він на протязі дня вживав алкогольні напої. Близько 17 години він, проходячи по вулиці Свердлова в селі Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області, зустрів раніше незнайому йому громадянку ОСОБА_11 , яка попрохала у нього цигарку та попрохала його пригостити її горілкою. Він поцікавився у ОСОБА_11 , чи вступить вона з ним у статеві зносини за надану ним горілку, на що остання відповіла згодою при умові наявності у нього будинку, де вони можуть вжити спиртні напої та вступити у статеві зносини. Вони разом прослідували до будинку обвинуваченого розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 . Прийшовши додому він сказав своєму братові ОСОБА_12 (який на той час перебував у будинку) залишити його на одинці з ОСОБА_11 Коли його брат пішов з будинку, він та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Крім їх двох нікого у будинку не було. Потім він пішов до приміщення кімнати ліг на дивані та задрімав, через деякий час він прокинувся та побачив ОСОБА_11 , яка сиділа на ньому в напівооголоненому вигляді, а саме верхня її частина тіла була без одягу, як зазначив обвинувачений вона своїми грудьми терлася об його обличчя, у кімнаті більше нікого він не бачив, потім у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння він не пам`ятає, що відбувалося далі. Через кілька годин він вийшовши справити свої природні потреби виявив тіло потерпілої без ознак життя з видимими тілесними ушкодженнями. Вважає, що злочин міг скоїти його брат ОСОБА_12 чи інша стороння особа. Крім того, вказав, що раніше після вживання алкоголю у нього траплялися провали у пам`яті, однак взятися за ніж він не міг, а його брат раніше коли жив з дружиною намагався її порізати. Також, обвинувачений зазначив, що він з братом з мешканцями села не розпивали алкогольні напої у нього в дома, алкоголь як правило вживали разом з братом, факти перебування у нього в будинку сторонніх осіб раніше місця не мали.

Обґрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України , районний суд послався на покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , письмові докази , досліджені в судовому засіданні: протоколи огляду місця події (том № 1 аркуші справи 10-60), протокол огляду трупа (том № 1 аркуші справи 130-134), протоколи додаткового огляду місця події (том № 1 аркуші справи 61-104, 105-106), протокол огляду місця події (том № 1 аркуші справи 111-116), протоколом отримання зразків для експертизи (том № 1 аркуші справи 120-121, 128-129), висновок судово-медичної експертизи № 136 від 26.02.2014 року (том № 2 аркуші справи 55-56), висновок судово-медичної експертизи № 11 від 28.01.2014 року (том № 2 аркуші справи 36) , висновок судово-медичної експертизи № 12 від 28.01.2014 року (том № 2 аркуші справи 41) , висновки судово-медичної експертизи № 134 від 27.02.2014 року (том № 2 аркуші справи 48), судово-імунологічної експертизи № 135 від 27.02.2014 року (том № 2 аркуші справи 69) , судово-цитологічної експертизи № 43 від 07.03.2014 року (том № 2 аркуші справи 76-77) , судово-цитологічної експертизи № 42 від 07.03.2014 року (том № 2 аркуші справи 84-85), судово-психіатричної експертизи № 101 від 25.02.2014 року (том № 2 аркуші справи 166-168).

Проте, приймаючи рішення по справі, суд, у підтвердження винності обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину поклав покази потерпілої, свідків та вищенаведені письмові докази, не давши їм відповідної оцінки та не мотивуючи прийнятого рішення. Крім того, суд у вироку суду не дав належної оцінки показам обвинуваченого, щодо не скоєння злочину, який йому інкримінується та не спростував його доводи, щодо непричетності до вказаного злочину та щодо відсутності доказів, які підтверджують, що вказаний злочин вчинив саме він, не навів докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів чи показань.

Окрім того, суд першої інстанції в порушення вимог п.п.2 п.3 ст.374 КПК України не навів підстави для задоволення цивільного позову в повному об`ємі.

Таким чином, у порушення вимог ст. 94 КПК України суд, дослідивши докази , зібрані по справі, не зробив їх повного аналізу, не навів мотивів , виходячи із яких він поклав у основу одні показання та не взяв до уваги інші, не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку при прийнятті судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, забезпеченості доведеності вини та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.374 КПК України та загальних засад судочинства про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення доведеності вини.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог прокурора та потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , що обумовлює часткове задоволення поданих апеляційних скарг, що чітко узгоджується з вимогами норм ч. 2 ст. 415 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в ході якого необхідно врахувати вищевикладене, усунути порушення кримінального процесуального законодавства, які стали підставами для скасування вироку і направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, який слід провести згідно вимог ст. 94 КПК України, всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, перевіривши належним чином твердження, зокрема і ті, які зазначені в апеляційних скаргах та постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити без змін - тримання під вартою на 30 днів з 12 год. 55 хв. 09 вересня 2015 року по 12 год. 55 хв. 08 жовтня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора, захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2015 року скасувати, призначити новий розгляд у Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області в іншому складі суддів.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 залишити без змін тримання під вартою терміном на 30 днів, тобто з12 год. 55 хв. 09 вересня 2015 року по 12 год. 55 хв. 08 жовтня 2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3