ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року Справа № 293/615/15-к

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілих не з`явилася
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області кримінальне провадження № 0000119, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2015 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, офіційно не працюючого, освіта середня, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 02.03.2015 близько 23 год. він знаходився в кімнаті будинку АДРЕСА_2 разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на грунті довготривалих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , маючи намір спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , умисно наніс декілька ударів руками в область голови та декілька ударів ногами в область грудної клітки і тулуба потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого умисно спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді:

-закритої травми тулуба крововилив в м`які тканини живота в епігастральній ділянці; розрив стравоходу в нижній його третині; перелом ребер справа непрямого характеру; крововилив навколо переломів ребер, які відповідно до судово-медичної експертизи № 224 від 21.04.2015 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

-закритої черепно-лицевої травми садна та синець на обличчі, крововилив в м`які тканини голови; крововилив під тверду мозкову оболонку в лівій гемісфері мозку; крововилив під павутинний простір в лівій лобно-тім`яній долі головного мозку, які відповідно до судово-медичної експертизи № 224 від 21.04.2015 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 224 від 21.04.2015 смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми тулуба, яка супроводжувалася розривом нижньої третини стравоходу та призвела до плевро-пульмонального шоку.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , що спричинили смерть потерпілого, він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину не визнав, проти заявленого потерпілими цивільного позову заперечив у повному обсязі. В судовому засіданні 01.10.2015 ОСОБА_4 відмовився від давання показів.

Положеннями ч. 2 ст. 121 КК України передбачено відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Факт заподіяння ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжких тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта № 224 від 21.04.2015 (матеріали кримінального провадження № 0000119 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (далі МКП), стор. 19-21).

Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується:

1)лікарським свідоцтвом про смерть № 1098 від 04.03.2015 (МКП, стор. 17);

2)висновком експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 19-21).

Згідно з п. 1 підсумкової частини висновку експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 21) смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми тулуба, яка супроводжувалася розривом нижньої третини стравоходу та призвела до плевро-пульмонального шоку.

Підстав для визнання вказаних вище доказів недопустимими згідно зі статтями 86-89 КПК України судом при розгляді справи не встановлено.

З огляду на це суд приходить до висновку про наявність події злочину заподіяння ОСОБА_8 , тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_8 , а отже про наявність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що він є братом ОСОБА_8 03.03.2015 зранку він зайшов до ОСОБА_10 біля 10 год. В той час ОСОБА_8 лежав на ліжку вкритий і зі слів ОСОБА_10 спав, тому ОСОБА_6 до ОСОБА_8 не підходив. Пізніше ОСОБА_10 розказав ОСОБА_6 , що ввечері 02.03.2015 до нього додому прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Вони разом випили та почалася бійка. Спочатку ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_4 . ОСОБА_8 лежав на підлозі, а ОСОБА_4 бив його ногами і руками. ОСОБА_10 не втручався, казав лише "навіщо ви його так б`єте". Раніше ОСОБА_4 сильно побив ОСОБА_10 , тому останній боявся втручатися. В кімнаті на той час, зі слів ОСОБА_10 , були ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Восени 2014 року між ОСОБА_4 , його товаришем ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відбулася бійка. Хто і коли забирав тіло ОСОБА_8 з будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_6 не бачив. Також ОСОБА_6 показав, що постійно запрошував ОСОБА_8 до себе жити, проте останній відмовлявся.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що він є братом ОСОБА_8 . Про смерть ОСОБА_8 йому стало відомо біля 02.00 год. ранку 04.03.2015. Йому зателефонувала ОСОБА_12 і повідомила, що ОСОБА_8 знайшли мертвим. Вона викликала міліцію і швидку допомогу. ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_13 , разом пішли до ОСОБА_12 і вже всі разом пішли до ОСОБА_10 додому, де виявили, що ОСОБА_8 помер. Тіло в морг доставила ритуальна служба з смт Черняхів, їх послуги оплачував особисто ОСОБА_7 ОСОБА_10 пояснив ОСОБА_7 , що він і ОСОБА_8 були в будинку ОСОБА_10 та готували вечерю. До них прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які згадали бійку, яка мала місце восени 2014 року, і почали бити ОСОБА_8 . ОСОБА_10 намагався розборонити, але ОСОБА_9 розбив йому обличчя. В цей час ОСОБА_4 продовжував бити ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 почали відтягувати ОСОБА_4 від ОСОБА_8 , але той виривався і далі бив. Потім ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 поклали ОСОБА_8 на диван. ОСОБА_4 бив ОСОБА_8 навіть на дивані. В кімнаті на той час, зі слів ОСОБА_10 , були ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Після цих подій ОСОБА_4 до ОСОБА_7 не звертався. Поховання ОСОБА_8 здійснювали ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з їх сестрою. Ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_4 не допомагали.

Покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , який добре знайомий з ОСОБА_4 , але вони не є друзями, та ОСОБА_9 , який є другом ОСОБА_4 вже біля 5 років, містили розбіжності, які мають значення для справи. З огляду на це, для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях судом на підставі ч. 14 ст. 352 КПК України було призначено одночасний допит вказаних вже допитаних свідків.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час їх одночасного допиту показали, що 02.03.2015 пізно ввечері ОСОБА_9 та ОСОБА_4 прийшли до будинку ОСОБА_10 . ОСОБА_4 постукав в двері. ОСОБА_10 відкрив двері. Спочатку зайшов до будинку ОСОБА_9 , а за ним ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_9 показав, що він вдарив ОСОБА_10 головою в район носа, коли заходив в будинок, оскільки зачепився за поріг. Свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_9 його вдарив головою, коли ОСОБА_4 вже бив ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 запитав "навіщо ви його б`єте". За наслідками з`ясування усіх обставин, відповідей вказаних свідків на запитання суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 не міг фізично вдарити ОСОБА_10 під час проходу в будинок.

З ОСОБА_8 при вході в будинок привітався лише ОСОБА_9 усно, руки не подавав. ОСОБА_4 з ОСОБА_8 не вітався. Далі ОСОБА_4 сказав ОСОБА_10 , щоб той ставив чарки на стіл, що той і зробив. Наливав горілку перший раз ОСОБА_9 . Але випити не встигли. ОСОБА_8 в цей час нічого не говорив, до столу не підходив, сидів на дивані в кімнаті.

ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 і сказав "а пам`ятаєш, як ти мене побив?". ОСОБА_10 не чув, щоб ОСОБА_8 щось відповідав ОСОБА_4 . Водночас, ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_8 щось відповідав ОСОБА_4 , проте що саме не чув. Відповідав ОСОБА_8 спокійно. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в цей час були біля столу в кімнаті. Далі ОСОБА_10 покликав ОСОБА_4 до столу випити горілки. ОСОБА_4 підійшов до столу, вони втрьох разом випили по одній чарці. ОСОБА_8 горілки не пив, продовжував сидіти на дивані. Знову поки не наливали, закушували. ОСОБА_4 встав з-за столу і знову підійшов до ОСОБА_8 . ОСОБА_9 за столом стояв спиною до ОСОБА_8 , а тому не міг бачити, що було в нього за спиною, а ОСОБА_10 сидів збоку столу, ОСОБА_8 був по ліву руку від нього і бачив ОСОБА_8 .

Після того, як ОСОБА_4 відійшов від столу до ОСОБА_8 пройшло біля однієї хвилини, а потім ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 . Цей удар ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_9 не бачили, а лише почули звук удару. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 після цього подивилися на ОСОБА_8 . ОСОБА_4 нагнувся до ОСОБА_8 а потім встав, а ОСОБА_8 сидів на дивані, нахилений вправо. А тому свідки припускають, що перший удар ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 правою рукою. Після цього ОСОБА_8 вирівнявся, але продовжував сидіти на дивані.

Потім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 побачили, як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 вдруге долонею лівої руки в обличчя. Потім ОСОБА_4 втретє вдарив ОСОБА_8 долонею правої руки в район вуха ОСОБА_8 . ОСОБА_8 після цього удару рукою взявся за свою голову. ОСОБА_8 зігнувся трохи від удару. В цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відійшли від столу в напрямку ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Від столу до дивану, на якому сидів ОСОБА_8 , орієнтовно три метри. ОСОБА_9 показав, що він підбіг до ОСОБА_4 . ОСОБА_10 показав, що в цей час він запитав "навіщо ви його б`єте?", а ОСОБА_9 вдарив його головою в район носа і сказав "не втручайся". ОСОБА_9 показав, що він ОСОБА_10 в цей час не бив. ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в цей час знаходилися обоє на відстані кроку від нього. В цей час ОСОБА_4 сказав ОСОБА_9 , щоб він не бив ОСОБА_10 , бо той "свій". ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_4 в цей час був в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 в цей час був на відстані також одного кроку від ОСОБА_9 . ОСОБА_9 показав, що від почав йти до ОСОБА_4 після того, як почув перший удар, зробив орієнтовно чотири кроки і в цей час ОСОБА_4 встиг зробити ще два удари ОСОБА_8 ОСОБА_9 сам відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_8 . В цей час, як показав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_10 головою в район носа. ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_4 в цей час вже був на певній відстані від ОСОБА_8 , проте знову розвернувся і знову вдарив ОСОБА_8 кулаком правої руки в голову в район носа, від чого в ОСОБА_8 пішла кров, він нагнувся і почав витирати кров. ОСОБА_9 цього удару не бачив, проте визнав, що ОСОБА_10 міг цей удар бачити, оскільки ОСОБА_9 був спиною до ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 стояв обличчям. ОСОБА_9 визнав, що цей удар ОСОБА_4 був та був нанесений в обличчя ОСОБА_8 . ОСОБА_9 показав, що побачив кров на обличчі ОСОБА_14 вже тоді, коли ОСОБА_8 був на землі біля дивану і ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відтягнули ОСОБА_4 від ОСОБА_8 ОСОБА_10 тримав ОСОБА_4 за ліву руку, а ОСОБА_9 за праву. ОСОБА_4 тримав ОСОБА_8 за одяг, ударів в цей час не було. В цей час ОСОБА_4 скинув ОСОБА_8 з дивану, бо тримав останнього за одяг. ОСОБА_8 впав з дивану навколішки, стояв на колінах і на ліктях, тулуб був на відстані від землі. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 відтягнули ОСОБА_4 на певну відстань від ОСОБА_8 . В цей час ударів не було нанесено. Далі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повернулися до ОСОБА_8 , підняли його з землі і посадили на диван, побачили, що в нього на обличчі кров. Очі ОСОБА_8 в цей час були відчинені. ОСОБА_9 в цей час дав ляпаса ОСОБА_8 по обличчю, щоб перевірити, що він при свідомості. ОСОБА_8 щось відповів і продовжував сидіти.

Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повернулися до столу, разом з ОСОБА_4 випили ще по чарці, закусили, викурили по одній цигарці. Всього пройшло біля 20 хвилин. За столом ОСОБА_4 поводився нормально, спокійно. ОСОБА_10 за столом знову сидів так, що ОСОБА_8 був ліворуч від нього. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 бачили, що ОСОБА_8 в цей час сидів на дивані, витирав кров з обличчя, нічого не казав. Після цього ОСОБА_4 вскочив з-за столу, знову побіг до ОСОБА_8 і нічого не кажучи зразу вдарив його кулаком в груди в район серця. ОСОБА_9 в цей час сидів спиною до ОСОБА_8 , а тому цього удару не бачив, проте припустив, що цей удар міг бути нанесений. ОСОБА_9 визнав, що ОСОБА_10 міг бачити цей удар, оскільки він сидів боком.

Після цього ОСОБА_10 побіг до дивану, ОСОБА_8 в цей час сидів на дивані і був зігнутий вперед, а ОСОБА_4 тримав ОСОБА_8 за одяг. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 знову почали відтягувати ОСОБА_4 від ОСОБА_8 , ОСОБА_10 тягнув за ліву руку, а ОСОБА_9 за праву. ОСОБА_8 знову впав на підлогу біля дивану і сидів на підлозі, спершись рукою об підлогу. В цей час ОСОБА_10 побачив, як ОСОБА_4 наніс два удари ногою в тулуб ОСОБА_8 ОСОБА_10 в цей час був обличчям до ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 був за ОСОБА_4 , за його спиною, а тому ОСОБА_8 не бачив та ударів, нанесених ОСОБА_4 не бачив. ОСОБА_9 визнав, що ОСОБА_10 міг бачити ці удари, оскільки був обличчям до ОСОБА_8 , а також що ОСОБА_4 міг наносити ці удари ногами. ОСОБА_10 показав, що удари були нанесені ногою в область грудей. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 відтягнули ОСОБА_4 від ОСОБА_8 , проте ОСОБА_4 вирвався і рукою збив лампу освітлення. З цього часу ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_10 ударів не бачили і не чули, жодних криків в цей час також не чули.

ОСОБА_10 почав шукали фонар, а ОСОБА_9 стояв поряд з ОСОБА_4 , говорив з ним майже біля столу. ОСОБА_10 ввімкнув фонар, посвітив на стіл. ОСОБА_8 в цей час був під диваном, обпертий об нього, рукою обперся об підлогу. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були в цей час біля столу на відстані біля 3 метрів від ОСОБА_8 ОСОБА_9 або ОСОБА_4 налили ще по чарці. ОСОБА_10 лишив фонар на столі і сам пішов в туалет і був відсутність біля трьох хвилин. ОСОБА_9 та ОСОБА_4 цей час сиділи за столом, що робив ОСОБА_8 . ОСОБА_9 не бачив. ОСОБА_10 повернувся та вони втрьох випили ще по чарці, почали курити. ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_8 в цей час продовжував бути біля дивану. ОСОБА_9 на ОСОБА_8 уваги не звертав. ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_8 , підняв його з підлоги, підняв на диван, спер спиною об спинку дивану. Ноги ОСОБА_8 звисали з дивану на підлогу. ОСОБА_9 сидів за столом спиною, тому цього не бачив. ОСОБА_10 на ОСОБА_8 не приглядувався, ОСОБА_8 в цей час сопів, але тихо, нічого не говорив, його очей ОСОБА_10 не бачив. ОСОБА_4 з ОСОБА_9 в цей час сиділи за столом. ОСОБА_10 повернувся до столу, випили ще, всі троє стояли біля столу.

Після того, як ОСОБА_10 посадив ОСОБА_8 на диван і коли ОСОБА_9 та ОСОБА_4 почали збиратися додому, минуло ще хвилин 15. ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_4 спочатку йшов до дверей за ОСОБА_9 , проте повернувся, знову підійшов до ОСОБА_8 і нічого не кажучи знову вдарив його правою рукою по обличчю. ОСОБА_8 від удару знову нагнувся вправо від себе. ОСОБА_9 був повернутий до дверей спиною до ОСОБА_8 , а тому не бачив, як ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_8 , удару не бачив. ОСОБА_10 показав, що після цього удару ОСОБА_4 підійшов до столу і забрав горілку, яка лишилася, та сірники зі столу. ОСОБА_9 в цей час вже був біля дверей, відкривав покливало, що висіло на дверях. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 пішли з будинку ОСОБА_10 та більше в той день не поверталися.

ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_8 в цей момент як нахилився від удару вправо, так і лежав, позу не змінював. ОСОБА_10 підняв йому ноги, поклав його на правий бік та вкрив одіялом.

ОСОБА_9 показав, що вони з ОСОБА_4 дійшли разом до різдоріжжя, де і розійшлися.

З огляду на вказані покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , надані під час їх одночасного допиту, які були безпосередніми учасниками подій в будинку ОСОБА_10 , суд приходить до наступних висновків:

1) ОСОБА_8 бив ОСОБА_4 . ОСОБА_9 лише дав ляпаса ОСОБА_8 , щоб перевірити, що він при свідомості;

2) ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 наступні удари:

-правою рукою в обличчя, який свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не бачили, а лише чули його звук;

-долонею лівої руки в обличчя, який бачили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

-долонею правої руки в район вуха, який бачили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

-кулаком правої руки в голову в район носа, який бачив свідок ОСОБА_10 ;

-кулаком в груди в район серця, який бачив свідок ОСОБА_10 ;

-два удари ногою в тулуб в область грудей, які бачив свідок ОСОБА_10 ;

-правою рукою по обличчю, який бачив свідок ОСОБА_10 ;

3) ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

4)удари ОСОБА_8 були нанесені ОСОБА_4 протягом тривалого часу, з перервами 20 хв. та 15 хв. При цьому, ОСОБА_8 у відповідь жодних ударів не наносив, що підтверджується також висновком експерта № 478 від 10.03.2015 (МКП, стор. 64).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що її син ОСОБА_16 дружить з ОСОБА_4 , а її сестра була одружена раніше з ОСОБА_8 02.03.2015 її син, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 випивали в неї вдома на веранді, скільки випили вона не знає, з ними разом не пила. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з собою принесли 1 л горілки. Приблизно о 23.00 год. вони розійшлися, були випивші. До неї стукали через день вночі у вікно, але вона не відкрила. Про смерть ОСОБА_8 вона дізналася лише тоді, коли його тіло забирали в морг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_8 був її бувшим зятем. З 3-го на 4-те березня 2015 року біля 1 год. ночі до неї додому прибігли ОСОБА_11 мати і син та ОСОБА_10 і сказали, що ОСОБА_8 мертвий. Вона пішла додому до ОСОБА_10 , де побачила тіло ОСОБА_8 . На ньому була куртка, кофта і футболка були задерті на голові. Тіло було закляклим. Око було запливше, були синці на голові, була кров біля роту, все тіло було в синцях. В будинку ОСОБА_10 вона прочекала до ранку, поки приїхали міліція та швидка. Хто бив ОСОБА_8 вона не знає. Побачила його вже мертвим. Вважає, що його тіло заклякло в позі, в якій його кинули. Тіло ОСОБА_8 було на дивані на спині, рука не була підперта, проте була в повітрі. Вважає, що тіло закидали на ліжко вже після того, як ОСОБА_8 вже помер. Заплившим було праве око, очі були закриті, синці були на всьому тілі. Одяг був задертий до грудей, синці були на животі. Одяг вона не задирала, він був задертий, як вона прийшла. Куртка була аж на потилиці. Обличчя було синє, були сліди крові з рота. На ногах не було взуття. Тіло не переміщувала, брала за руку, яка була в повітрі, рука була холодною. Руку виправили вже в морзі. Як перевірила, що ОСОБА_8 мертвий, викликала міліцію та швидку. На її запитання ОСОБА_10 сказав, що ОСОБА_8 били, вдарили і його один раз. Відразу подзвонила ОСОБА_7 . Ходила до ОСОБА_6 , проте він був п`яний. Десь через півгодини приїхала міліція. Вона возила тіло в морг.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що його брат живе з матір`ю ОСОБА_4 . В той день ввечері після 21 год. до нього прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Випили, потім вони пішли додому, а він ліг спати. Горілку з собою принесли ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Про смерть ОСОБА_8 він дізнався на другий день після 12 год. в обід. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 як йшли від нього, були випивші. В ОСОБА_8 не було постійного місця проживання. ОСОБА_6 проживав в батьківській хаті, чому він живе сам, свідку ОСОБА_17 не відомо. Також свідок ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_6 виганяв ОСОБА_8 з дому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що ОСОБА_8 був її кумом і сусідом. Вона живе поряд з будинком ОСОБА_10 . В ніч з 3 на 4 березня 2015 року в період з 00 год. до 01 год. в вікно постукав ОСОБА_19 і сказав, що ОСОБА_8 мертвий. Вони пішли в будинок ОСОБА_10 . ОСОБА_8 лежав на дивані на спині. Зразу не було світла, до тіла вона не підходила. Тіло було розкрите. На ньому були штани, футболка, більше нічого вона не бачила, бо не підходила до тіла. Востаннє бачила ОСОБА_8 ввечері 02.03.2015, на той час на ньому жодних ушкоджень не було. Коли побачила тіло, то рука не лежала, а напівстояла. Про обставини смерті ОСОБА_8 їй відомо зі слів ОСОБА_10 . ОСОБА_8 останній рік проживав з братом ОСОБА_6 . Інколи в них ночував. Відносини між братами були нормальні. Коли вона прийшла до будинку ОСОБА_10 , то там вже були ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 . Міліцію викликали при ній. Вона вийшла з будинку, коли вже приїхала міліція. Тіло відвозили в морг, коли її вже не було в будинку. Протягом дня вона не бачила, щоб хтось заходив чи виходив з будинку ОСОБА_10 . У нього в хліві стоїть кобила ОСОБА_20 . ОСОБА_10 зранку о початку дев`ятого вийшов з будинку сам, закрив будинок і пішов. Більше вона нікого не бачила. ОСОБА_10 їй пояснив, що в ту ніч ОСОБА_8 били ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Вдарили і ОСОБА_10 . Казав, що били ще звечора, 02.03.2015. Коли ОСОБА_10 повернувся додому, вона не бачила. ОСОБА_8 востаннє бачила близько 12 год. 02.03.2015. Її чоловік 03.03.2015 о 6.20 год. поїхав в ОСОБА_21 і тому йому нічого про ці обставини безпосередньо не відомо. Повернувся він 03.03.2015 о 16.30 год. Про ці обставини їй нічого не розповідав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що в ніч з 3 на 4 березня 2015 року її забрали працівники міліції. Вони поїхали оглядати тіло ОСОБА_8 , після огляду працівники міліції відвезли її назад. Під час огляду на тілі ОСОБА_8 було виявлено синець на щелепі знизу, губи були розбиті, був синець на правій скулі. На спині вже були трупні п`ятна. Тіло вже було закляклим. Коли тіло повернули, то з рота потекла рідина темно-бурого кольору. Кров біля губ була запечена. Трупні п`ятна були також на ребрах і на боку.

Покази свідків в судовому засіданні підтверджуються також:

1)рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 04.03.2015 (МКП, стор. 5);

2)протоколом огляду місця події від 04.03.2015 (МКП, стор. 7, 8);

3)протоколом огляду місця події від 04.03.2015 (МКП, стор. 33, 34);

4)протоколом огляду місця події від 05.03.2015 (МКП, стор. 54, 55);

5)протоколом огляду місця події від 05.03.2015 (МКП, стор. 59, 60);

6)протоколом отримання зразків для експертизи від 05.03.2015 (МКП, стор. 62);

7)висновком експерта № 465 від 05.03.2015 (МКП, стор. 64);

8)висновком експерта № 478 від 10.03.2015 (МКП, стор. 64);

9)протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2015 (МКП, стор. 109-117);

10)протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2015 (МКП, стор. 118-124).

Відповідно до визначеного судом шляхом постановлення відповідної ухвали в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно зі ст. 349 КПК України обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження судом в судовому засіданні 01.10.2015 було надано право ОСОБА_4 дати покази як обвинуваченому. Проте, ОСОБА_4 від давання показів відмовився, що відповідно до ст. ст. 42, 95 КПК України є його правом.

В судовому засіданні 03.11.2015 перед початком судових дебатів захисник заявив клопотання, що ОСОБА_4 бажає давати покази. Враховуючи, що:

1)обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження були визначені судом з дотриманням вимог ст. 349 КПК України;

2)обвинувачений і його захисник проти такого обсягу доказів і порядку їх дослідження не заперечували, а навпаки його підтримали;

3)клопотання про зміну вказаних обсягу доказів і порядку їх дослідження ні обвинуваченим, ні захисником заявлено не було та судом не було встановлено необхідності такої зміни;

4) ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів,

судом було відмовлено ОСОБА_4 та його захиснику у відновленні з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, а також роз`яснено можливість такого відновлення на стадії судових дебатів та останнього слова обвинуваченого відповідно до положень ч. 5 ст. 364, ч. 4 ст. 365 КПК України.

На стадії судових дебатів ОСОБА_4 та захисник повідомили про необхідність допиту в судовому засіданні додаткових свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_23 . З їх слів ОСОБА_20 може підтвердити те, що наступного ранку після подій, які мали місце, ОСОБА_6 заходив до будинку ОСОБА_10 зі штахетою в руках і перебував там більш як півгодини. В свою чергу ОСОБА_23 , з їх слів, бачив, що 02.03.2015 ОСОБА_8 десь падав, а 03.03.2015 ОСОБА_8 ходив в сусіднє село зі свідком ОСОБА_10 . Враховуючи, що:

1)як показала допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , її чоловік 03.03.2015 о 6.20 год. поїхав в ОСОБА_21 і тому йому нічого про ці обставини безпосередньо не відомо, а повернувся він 03.03.2015 о 16.30 год. і про ці обставини їй нічого не розповідав;

2)чітка дата смерті ОСОБА_8 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1098 від 04.03.2015 (МКП, стор. 17) та висновком експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 19-21), а тому покази свідків не можуть спростовувати висновки спеціаліста та експерта щодо дати його смерті;

3)відповідно до висновку експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 21) було виявлено ознаки швидко смерті ОСОБА_8 , що швидко настала, що виключає можливість ОСОБА_8 рухатися після отримання відповідних тілесних ушкоджень,

судом не було встановлено наявність потреби відновити з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 ще раз повідомив про необхідність допиту в судовому засіданні додаткових свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_23 . Водночас, на уточнюючі запитання суду щодо наявності нових обставин, які можуть повідомити вказані свідки, ОСОБА_4 підтвердив, що вказані свідки не були на місці подій, не бачили хто і скільки ударів наносив ОСОБА_8 , а також не можуть заперечити висновків, встановлених лікарським свідоцтвом про смерть № 1098 від 04.03.2015 (МКП, стор. 17) та висновком експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 19-21), щодо дати смерті ОСОБА_8 . З огляду на це судом не було встановлено необхідності виклику вказаних свідків та не було встановлено наявність нових обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, щоб викликало необхідність відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами.

При прийнятті цих рішень суд керувався тим, що положеннями ст. 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Листом від 05.05.2015 (МКП, стор. 155) ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_24 та захисник ОСОБА_5 повідомили, що сторона захисту не володіє речовими доказами чи матеріалами, які згідно з ч. 6 ст. 290 КПК України необхідно надавати для ознайомлення стороні обвинувачення. Стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду до моменту постановлення судом відповідно до ст. 363 КПК України ухвали про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів жодних клопотань про доповнення судового розгляду заявлено не було. Перерву в судовому засіданні перед стадією судових дебатів судом було оголошено за клопотанням захисника та обвинуваченого, які відповідне клопотання мотивували необхідністю підготовки до судових дебатів. При цьому, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 364 КПК України суд не має права обмежувати тривалість судових дебатів певним часом, а згідно з ч. 2 ст. 365 КПК України суд не має права обмежувати тривалість останнього слова обвинуваченого певним часом, обвинувачений мав можливість надати власні пояснення щодо обставин справи на стадії судових дебатів та останнього слова обвинуваченого, тобто не був обмежений у реалізації права на власний захист від обвинувачення.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 1098 від 04.03.2015 (МКП, стор. 17), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку експерта № 224 від 21.04.2015 (МКП, стор. 21) смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми тулуба, яка супроводжувалася розривом нижньої третини стравоходу та призвела до плевро-пульмонального шоку. При цьому, було виявлено ознаки швидко смерті, що швидко настала добре виражені, суцільні трупні плями та рідка кров в порожнинах серця та магістральних судинах.

При цьому, згідно з висновком експерта № 890 від 05.05.2015 (МКП, стор. 136-139) утворення виявленої у гр. ОСОБА_8 закритої тупої травми грудної клітини в результаті нанесення ударів ногами по тулубу ОСОБА_4 , як на то вказує в ході слідчого експерименту від 17.03.2015 ОСОБА_10 , не виключається.

З огляду на це суд вважає встановленим заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, у тому числі закритої травми тулуба, яка супроводжувалася розривом нижньої третини стравоходу та призвела до плевро-пульмонального шоку, саме ОСОБА_4 .
Оскільки ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії) заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, суд згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 24 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено ОСОБА_4 умисно з непрямим умислом.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його паспортом, копія якого наявна в матеріалах кримінального провадження (МКП, стор. 140). А значить станом на момент вчинення злочину (02.03.2015) ОСОБА_4 досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність.

Станом на 17.03.2015 ОСОБА_4 в наркологічному кабінеті на обліку не стоїть, в психіатричному кабінеті на обліку не перебуває, що підтверджується відповідними відмітками на звороті листа Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області від 05.03.2015 (МКП, стор. 144 на звороті). Згідно з актом судово-наркологічної експертизи Д-84 від 19.03.2015 (МКП, стор. 126) ОСОБА_4 залежністю від алкоголю не хворіє, примусового лікування не потребує. Відповідно до довідки Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради від 30.09.2015 № 5471 ОСОБА_4 в період з 23.09.2015 по 28.09.2015 знаходився на стаціонарному лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1, відділенні № 3. Водночас, ухвалою суду від 01.10.2015 (а.с. 114, 115) встановлено відсутність сумнівів щодо осудності чи обмеженої осудності ОСОБА_4 станом на 01.10.2015. З огляду на це суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є осудним згідно зі ст. 19 КК України, а тому він підлягає кримінальній відповідальності.

Рішення про зміну обвинувачення та про визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом протягом розгляду справи не приймалися.

Обставини, що пом`якшують покарання для ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання для ОСОБА_4 відповідно до п. п. 10, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнаються:
1)вчинення злочину з особливою жорстокістю, оскільки, як було встановлено судом, удари ОСОБА_8 були нанесені ОСОБА_4 протягом тривалого часу, з перервами 20 хв. та 15 хв. і не були наслідками виникнення конфліктів між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а останній удар, як підтверджується висновком експерта № 224 від 21.04.2015, що призвів до утворення забійної рваної рани на чолі зліва, був нанесений посмертно;

2)вчинення злочину ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що виключають злочинність діяння ОСОБА_4 , передбачених ст. ст. 36-43 КК України, а також підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст. ст. 44-49 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи:
-відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України;
-наявність обставин, що обтяжують для нього покарання, передбачених п. п. 10, 13 ч. 1 ст. 67 КК України;
-що він раніше не судимий, що підтверджується Вимогою від 05.03.2015 (МКП, стор. 141);

-що він не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має;

-що він за період проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, ввічливий, трудолюбивий, не конфліктний, з повагою відноситься до старших себе, шкідливих звичок не має, веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, що підтверджується характеристикою від 04.03.2015, виданою виконкомом Селянщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (МКП, стор. 143),
суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді та у межах, встановлених в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пред`явили позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в порядку ст. 128 КПК України (далі позовна заява або позов), мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 умисно нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_8 , які спричинили смерть ОСОБА_8 . ОСОБА_8 був братом потерпілих, внаслідок дій ОСОБА_4 вони брата втратили. Тяжкий злочин, вчинений ОСОБА_4 , змусив потерпілих пройти важку процедуру захоронення решток рідного брата. Вказаним злочином їм спричинено моральні та фізичні страждання, що виразилися у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю. З огляду на це потерпілі просять стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 7505,00 грн. на здійснення поховання ОСОБА_8 та 300,00 грн. витрат на послуги адвоката, а на користь обох потерпілих також моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.
Позов було подано до суду 22.05.2015.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілі і представник потерпілих в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.
Прокурор в судових дебатах також просив позов задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_4 та захисник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 злочину не вчиняв, а тому відсутні підстави для стягнення з нього будь-яких коштів на користь потерпілих. Крім того захисник пояснив, що оскільки ОСОБА_6 був у поганих стосунках з ОСОБА_8 , то відсутні підстави для стягнення на його користь моральної шкоди.
За наслідками з`ясування і аналізу обставин справи, пояснень потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого, захисника, показів свідків, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок ... суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Судом при розгляді даного провадження встановлено винуватість ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.

ОСОБА_8 був братом потерпілих, що особами, які беруть участь у справі, не заперечується, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Витрати на поховання ОСОБА_8 були фактично понесені ОСОБА_7 , що підтверджується:

1)рахунком від 05.03.2015 (а.с. 55);

2)накладною від 05.03.2015 (а.с. 56);

3)рахунком від 05.03.2015 (а.с. 57),

оскільки саме ОСОБА_7 вказаний в якості платника у вказаних документах.

Загальний розмір витрат ОСОБА_7 на поховання ОСОБА_8 відповідно до вказаних вище документів склав 7 505,00 грн. (розрахунок: 2 980,00 + 2 625,00 + 1 900,00 = 7 505,00).

З аналізу вказаних доказів суд приходить до висновку, що вказані у них товари та послуги пов`язані з похованням ОСОБА_8 , є фактично понесеними, а тому є такими, що підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_7 . А тому позов в цій частині слід задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: ... 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів... .

З огляду на це суд приходить до висновку, що відповідач своєю протиправною поведінкою щодо ОСОБА_8 брата потерпілих заподіяв останнім моральної шкоди.

Оскільки:

1)як показав ОСОБА_6 , він постійно запрошував ОСОБА_8 до себе жити, проте останній відмовлявся;

2)свідок ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_6 виганяв ОСОБА_8 з дому;

3)свідок ОСОБА_18 показала, що ОСОБА_8 останній рік проживав з братом ОСОБА_6 , інколи в них ночував, відносини між братами були нормальні,

суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 бути неприязні стосунки, з огляду на що ОСОБА_6 міг не зазнати страждань з огляду на смерть ОСОБА_8 . А тому суд вважає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазнали моральної шкоди, пов`язаної зі смертю їх брата, ОСОБА_8 .

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на це суд приходить до висновку, що право обрання способу та розміру відшкодування моральної шкоди належить позивачам з урахуванням вимог розумності і справедливості. Крім того, оскільки судом встановлений факт заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди потерпілим, при цьому одним із способів відшкодування моральної шкоди є її відшкодування грішми, з урахуванням вимог розумності і справедливості, рекомендацій, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині частково, а саме в загальній сумі 50 000,00 грн. порівну кожному з потерпілих.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_25 є фахівцем в галузі права, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.11.2010 (а.с. 50). А тому витрати, пов`язані з оплатою наданої представником потерпілого ОСОБА_7 правової допомоги, вважаються судовими витратами у розумінні ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 84 ЦПК України.

Витрати на оплату правової допомоги були фактично понесені ОСОБА_7 в сумі 300,00 грн., що підтверджується квитанцією банківського терміналу від 19.05.2015 (а.с. 53) та листом ПАТ "Державний ощадний банк України" від 20.05.2015 (а.с. 54)., а їх надання представником потерпілого ОСОБА_7 на його користь договором про надання правової допомоги від 19.05.2015 (а.с. 52) та актом виконаних робіт від 20.05.2015 (а.с. 51).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України від 28 грудня 2014 року N 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено установити у 2015 році мінімальну заробітну плату:у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень... . А значить, граничний розмір витрат на правову допомогу за годину роботи особи, яка її надає, складає 487,20 грн. (розрахунок: 1218 грн. х 40 % = 487,20 грн.).

З огляду на це суд приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, про стягнення яких з ОСОБА_4 просить ОСОБА_7 , складають менше граничного розміру вартості однієї години їх надання, а тому не перевищує їх граничного розміру, передбаченого ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". А тому понесені ОСОБА_7 витрати на правову допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у повному обсязі. А тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Потерпілі звільнені від сплати судового збору за подання позову згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір".
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А значить з огляду на задоволення позову судові витрати у справі мають бути присуджені з ОСОБА_4 в дохід держави.
Сума судового збору за подання позову згідно з ч. 1, пп. пп.1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент подання позову до суду, складає 487,20 грн. (розрахунок: 1 218,00 грн. х (0,2 + 0,2) = 487,20 грн.).
Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Речові докази у справі згідно з п. 1 ч. 6, ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають передачі їх власникам.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований до ОСОБА_4 , а саме домашній арешт на строк до 21.07.2015,враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження клопотання про його продовження,не підлягає продовженню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років починаючи з дня звернення даного вироку до виконання.

Речові докази у справі, а саме речі (предмети одягу) вилучені у гр. ОСОБА_4 , речі (предмети одягу), вилучені у гр. ОСОБА_9 , та речі (предмети одягу), вилучені у гр. ОСОБА_6 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів при Черняхівському РВ УМВС України в Житомирській області, згідно з п. 1 ч. 6, ч. 9ст. 100 КПК України підлягають передачі їх власникам.

Позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 7 505,00 грн. на здійснення поховання ОСОБА_8 , 300,00 грн. витрат на правову допомогу та моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн., а всього 32 805,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід держави 487,20 грн. судового збору, який підлягає сплаті за наступними платіжними реквізитами: п/р № 0604, отримувач: УДКСУ у Черняхівському районі, код платежу: 22030001, ідентифікаційний код отримувача: 37684003, банк отримувача: ГУДКСУ у Житомирській області, МФО: 811039, ідентифікаційний код суду: 02896236.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований до ОСОБА_4 , а саме домашній арешт на строк до 21.07.2015, не є продовженим.

Вирок відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Черняхівському районному суді Житомирської області. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому, прокурору та іншим учасникам провадження, які були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1