Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1918/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000693 від 25 вересня 2015 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинської Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме: вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2012 року за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк один рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік; вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2013 року за ч. 2 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України до позбавлення волі на строк два роки та шість місяців. 21 липня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2014 року, згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року близько 20.00 години ОСОБА_5 перебував біля двору за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час ОСОБА_5 на проїзній частині дороги цієї вулиці помітив автомобіль «ВАЗ-2106», володільцем якого є ОСОБА_4 , яким той керував у темну пору доби на невеликій швидкості. ОСОБА_5 упізнавши водія автомобіля ОСОБА_4 з яким має давні неприязні відносини, наніс удар ногою по задньому лівому крилі автомобіля. Почувши удар по автомобілю ОСОБА_4 зупинив його та вийшов із салону для проведення огляду. У цей час ОСОБА_5 забіг до свого двору та став за огорожею. Після чого з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 узяв біля огорожі частину будівельної цегли, яку умисно кинув у спину ОСОБА_4 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження.
У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна у проекції лівої лопатки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 109 від 25 вересня 2015 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, цивільний позов потерпілого також не визнав. Від дачі показань відмовився згідно ст. 63 Конституції України, п. 4 ч. 3 ст. 42 КПК України. Пізніше суду пояснював, що автомобіль ОСОБА_4 не пошкоджував, тілесних ушкоджень не наносив, не знає де знаходився у день коли відбулась подія. Пам`ятає, що 24 вересня 2015 року щодо нього закінчився адміністративний нагляд, а тому вдома його не було.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні суду пояснив, що відносини між ним та обвинуваченим до події, що відбулась були неприязними. 24 вересня 2015 року знаходився на роботі у с. Лаврівці Долинського району Кіровоградської області. Проїжджаючи поблизу будинку ОСОБА_5 , той знаходився на вулиці та вдарив ногою у його автомобіль. Після цього ОСОБА_5 одразу забіг на подвір`я. Коли нагнувся з метою подивитись на пошкодження автомобіля почув удар у спину. Побачив, що йому у спину кинули цеглину. Після цієї події викликав працівників міліції. Коли керував автомобілем на вулиці були сутінки, на автомобілі були ввімкнені фари. ОСОБА_5 було добре видно. ОСОБА_5 знаходився на вулиці поблизу воріт домоволодіння в якому проживає. ОСОБА_5 бачив, у тому числі через вікно автомобіля. Бачив як той наносив удар ногою по автомобілю. Після того як вдарив забіг на подвір`я та став за калитку. Працівників міліції викликав одразу. Приїхавши працівники міліції складали якийсь лист, однак який не знає. Цивільний позов підтримує.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є рідним братом потерпілого у кримінальному провадженні та вдень коли відбулась подія знаходився разом із ним в автомобілі. Того дня разом із братом їхали із с. Лаврівки Долинського району Кіровоградської області. По дорозі забрали його дружину. Їдучи по АДРЕСА_1 поблизу домоволодіння ОСОБА_5 пригальмували, оскільки на дорозі знаходились ями. Навпроти двору стояв ОСОБА_5 . Проїжджаючи повз нього почули удар в автомобіль та ОСОБА_5 одразу втік до свого домоволодіння. Після цього, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_5 узяв якийсь предмет та казав заходити. Потім із двору почав кидати цеглу у нього та у потерпілого. Їхали автомобілем приблизно о 20.15 годині, на вулиці були сутінки, на автомобілі горіли фари, все добре було видно, дорога була вузькою. Наголошує, що бачив як нанісши удар у автомобіль ОСОБА_5 почав бігти до свого помешкання. Від воріт домоволодіння обвинуваченого до дороги відстань приблизно 2,5 м. Побачивши, що щось упало, подивившись побачив цеглу. Брат оглядав пошкодження автомобіля та в цей час ОСОБА_5 кинув йому у спину цеглу. Коли приїхали працівники міліції ОСОБА_5 курив на території свого домоволодіння. Після пригоди одразу викликали працівників міліції, які прибули приблизно через пів години. Працівники міліції на місці події складали якогось листа.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що у день коли відбулась подія, о 20.00 годині закінчила зміну за місцем роботи. З нею на роботі на той час знаходилась дитина. За ними обома приїхав потерпілий ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_4 . Усі разом вирушили на автомобілі потерпілого ОСОБА_4 до дому. Їдучи по вул. Шевченка у м. Долинській Кіровоградської області, проїжджаючи поблизу помешкання ОСОБА_5 , бачила його біля воріт. Їхали не швидко. На вулиці було темно, на автомобілі горіли ліхтарі. ОСОБА_5 знає в обличчя, однак особисто з ним не була ніколи знайома. У момент коли автомобіль мав проїжджати повз ОСОБА_5 той почав бігти та вдарив автомобіль ногою. Удар наніс у сторону автомобіля в якій вона знаходилась. Удар бачила. Після цього ОСОБА_5 забіг на територію свого помешкання. Після удару зупинились та потерпілий ОСОБА_4 вийшов оглянути автомобіль. У цей час будучи в автомобілі дивилась у вікно та бачила як у сторону потерпілого ОСОБА_5 кинув якийсь предмет. Пізніше побачили, що то була цегла. Бачила як цегла вдарилась у спину потерпілого ОСОБА_4 , а потім відлетіла та вдарилась об автомобіль. Після цього на вулицю із автомобіля вийшов її чоловік ОСОБА_4 у якого ОСОБА_7 також кинув цеглу. Злякавшись пересіла разом з дитиною із заднього сидіння автомобіля на переднє. У машині знаходилась до приїзду працівників міліції. Коли наближались до ОСОБА_5 добре розгледіла його лице, тобто переконалась, що це він. Після події ОСОБА_5 знаходився на території свого помешкання.
Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід дійти висновку, що вказані показання є послідовними та логічними, а тому ставити їх під сумнів суд не вбачає. Потерпілий та свідки є очевидцями події, всі підтвердили той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 навмисно кинув цеглину у спину потерпілого ОСОБА_4 .
Згідно висновку експерта № 109 від 25 вересня 2015 року при судово-медичному обстеженні ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: садно у проекції лівої лопатки. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів). Ці тілесні ушкодження могли виникнути у термін, що вказаний в обставинах випадку. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше ніж однієї травматичної дії тупого предмета.
Таким чином, згідно дослідженого судом висновку експерта № 109 від 25 вересня 2015 року, потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 отримав ЛЕГКІ тілесні ушкодження. Ці тілесні ушкодження характерні при дії тупого предмета.
Отже, можливо стверджувати, що внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у тому, що той кинув цеглу у спину потерпілого ОСОБА_4 , останній внаслідок таких дій отримав легкі тілесні ушкодження. Легкі тілесні ушкодження мають вигляд садна у проекції лівої лопатки, а тому їх вигляд відповідає механізму нанесення, що описаний потерпілим ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що також свідчить про узгодженість та логічність їхніх показань.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині, а також його показання з приводу того, що тілесні ушкодження не наносив, того дня вдома не перебував, повністю спростовуються дослідженими судом доказами, що мають відображення в мотивувальний частині цього вироку. Дії ОСОБА_5 спрямовані на невизнання вини суд розцінює як спосіб захисту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що мають місце дії у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується й ці дії мають склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, а саме проживає з матір`ю, працює на себе, перебуває у дружніх відносинах із мешканцями вулиці, темпераментний, за характером збуджений, не завжди реагує на зауваження, схильний до легковажних вчинків. На диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд не знаходить.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочину (має не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, що є умисними).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання. Також суд враховує той факт, що вчинений злочин є умисним, наслідки вчиненого злочину. Суд враховує як обставину, що характеризує особу обвинуваченого той факт, що після звільнення з місць позбавлення волі, а саме з 11 липня 2014 року ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів. Суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових злочинів, буде покарання у виді громадських робіт.
У цьому кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення 1400 грн матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, а також 5000 грн моральної шкоди завданої за спричинений фізичний біль, душевні страждання, зміну нормального способу життя, перенесення психічного стресу.
Об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є здоров`я людини. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується: дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками.
Отже, матеріальна шкода, що може бути завдана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, враховуючи об`єкт охорони, може виражатись у матеріальних витратах пов`язаних із відновленням здоров`я внаслідок вчинення злочину. У свою чергу матеріальна шкода завдана майну особи, що заподіювалась до вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не може розглядатись при розгляді кримінального провадження за цією статтею (частиною статті), оскільки її вид, розмір знаходяться поза предметом доказування (ст. 91 КПК України) у кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 125 КК України. У будь-якому випадку такий вид матеріальної шкоди не завданий саме злочинним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до вищезазначеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 у частині стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, підлягає залишенню без розгляду та подальшому вирішенню в порядку, передбаченому ЦПК України.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд ураховує глибину душевних страждань, характер немайнових втрат, яких зазнав потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 внаслідок отриманих легких тілесних ушкоджень, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 1500 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн завданої злочином моральної шкоди.
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 у частині відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1