Справа № 175/3226/15-к
Провадження № 1-кп/175/131/15
Вирок

Іменем України

03 листопада 2015 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0000055 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, там же зареєстрованого і

проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, військовозобов`язаного, офіційно непрацюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

08 вересня 2009 року у денний час, точний час органом досудового слідства невстановлений, обвинувачений ОСОБА_6 знаходився у приміщенні деревопереробного цеху, орендованого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , розташованому по АДРЕСА_2 , де під приводом виконання своїх зобов`язань, а саме поставки лісоматеріалів, у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою.

Після цього у вищевказані час і місці потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, не підозрюючи про шахрайські дії ОСОБА_9 , погодився на його умови та в рахунок передплати поставки лісоматеріалів передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2400 грн., які обвинувачений взяв, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.

Однак, у подальшому, побоюючись притягнення до кримінальної відповідальності, 22 вересня 2009 року близько 15.30 години ОСОБА_6 доставив ОСОБА_8 частину лісоматеріалів у кількості 0,9 м3 на суму 900 грн., не маючи у подальшому наміру виконати у повному обсязі взяті на себе зобов`язання.

Таким чином ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисної зацікавленості, шляхом зловживанням довірою, умисно заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 у сумі 1500 грн., чим завдав йому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

10 вересня 2009 року близько 12.00 години ОСОБА_6 знаходився у приміщенні деревопереробного цеху по АДРЕСА_2 , де під приводом виконання робіт, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , отримав від неї грошові кошти у розмірі 200 грн. в рахунок застави за виконану роботу.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчиняючи злочин повторно, із корисливих мотивів і особистої зацікавленості, діючи умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , шляхом обману заволодів приналежними їй грошовими коштами у вказаному розмірі, чим завдав ОСОБА_13 матеріальну шкоду.

12 вересня 2009 року близько 12.00 години ОСОБА_6 знаходився на території деревопереробного цеху по АДРЕСА_2 , де з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 шляхом зловживання її довірою, під приводом виконання робіт, уклав з нею усний договір про проведення робіт із заготовки лісоматеріалів, у дійсності не маючи наміру виконати умови даного договору, після чого отримав від ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 800 грн. в рахунок залогу за виконану роботу.
У подальшому ОСОБА_6 ніяких дій в інтересах ОСОБА_15 не виконав і таким чином, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману і зловживання довірою, умисно заволодів належними ОСОБА_15 грошовими коштами, чим заподіяв їй матеріальну шкоду в розмірі 800 грн.
15 вересня 2009 року в денний час, точний час органом досудового слідства невстановлений, обвинувачений ОСОБА_6 знаходився на території деревопереробного цеху по АДРЕСА_2 , де з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 шляхом зловживання його довірою, під приводом виконання робіт, уклав з ним усний договір про проведення робіт із заготовки лісоматеріалів, у дійсності не маючи наміру виконувати умови цього договору, після чого отримав від ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 1450 грн. в рахунок застави за виконану роботу.
Однак, у подальшому ОСОБА_6 ніяких дій в інтересах ОСОБА_17 не виконав і таким чином, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, умисно заволодів його грошовими коштами, чим заподіяв матеріальну шкоду в розмірі 1450 грн.
22 вересня 2009 року близько 14.00 години ОСОБА_6 знаходився у приміщенні деревопереробного цеху по АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначений час ОСОБА_6 дав указівку робітникам, які перебували в цеху, погрузити 0,9 м3 лісоматеріалу в автомобіль «ГАЗЕЛь» реєстраційний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_18 , який не підозрював про його злочинні

дії, і таким чином, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав приналежне ОСОБА_19 майно загальною вартістю 990 грн., яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_19 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав повністю, але від дачі показань відмовився. Цивільні позови потерпілих також визнав і має намір відшкодувати їм завдану шкоду. Просить застосувати до нього положення п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» та звільнити від покарання як особу, що має неповнолітню дитину.

Провина ОСОБА_9 у вчиненні вказаних судом діянь підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованих йому діянь і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , і ці кримінальні правопорушення вчинені саме ним, й суд його умисні дії кваліфікує: по першому епізоду - за ч.1 ст.190 КК України як умисне заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживанням довірою (шахрайство); по другому, третьому і четвертому епізодам за ч.2 ст.190 КК України як умисне заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживанням довірою (шахрайство), вчинене повторно; по п`ятому епізоду за ч.2 ст185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини справи й особу ОСОБА_9 , - раніше один раз притягалася до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, але в силу ст.89 КК України вважається не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, зі слів фактично працює, має сім`ю у складі цивільної дружини ОСОБА_20 та доньки ОСОБА_21 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_9 , його ставлення до наслідків вчинених умисних злочинів, віднесених ст.12 КК України до категорії невеликої та середньої тяжкості, тривале переховування від органів досудового розслідування і потерпілих, яким до цього часу не відшкодував завдану шкоду, суд вважає за необхідне за правилами ч.1 ст.70 КК України призначити реальне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. Підстав для призначення покарання з випробуванням суд не вбачає.

Однак, приймаючи до уваги, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року (в редакції від 06 травня 2014 року) ОСОБА_6 має малолітню доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копією актового запису про народження № 506 від 11.07.2006 року і довідкою Управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпропетровську ради від 28 вересня 2015 року № 12/3-27-1381 (аркуші судового провадження 75-78,85 (далі а.с.п.), він підпадає під дію ст.1 п. «в» цього Закону і підлягає звільненню від відбування покарання.

Враховуючи, що з 2010 року обвинувачений ОСОБА_6 знаходився у розшуку на підставі постанови слідчого від 08 жовтня 2010 року (а.п.165) і за цей час були прийнятий Закон України «Про амністію у 2014 році» та внесені зміни до Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд вважає необхідним при вирішенні клопотання сторони захисту застосувати положення цих Законів, а не Закону України «Про амністію у 2011 році», про що у заяві від 07 жовтня 2015 року просив ОСОБА_6 (а.с.п.93).

Суд не вбачає правових підстав для незастосування амністії, про що у своїй заяві від 31 серпня 2015 року просила колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_23 (а.с.п.43), оскільки на час винесення вироку суду не надано доказів позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_22 . З інформації, отриманої з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалою цього суду від 16 вересня 2015 року позовна заява ОСОБА_24 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 повернута позивачці (а.с.п.107). Під час досудового розслідування потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_14 (після одруження ОСОБА_25 ) і ОСОБА_16 заявили цивільні позови про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди у сумі 1500 грн., 800 грн. і 1450 грн. відповідно (а.с.п.14-16).

У своїй заяві від 15 вересня 2015 року ОСОБА_26 не підтримала свій цивільний позов і просила залишити його без розгляду (а.с.п.65). У зв`язку з цим суд не розглядає її позов у кримінальному провадженні.

Потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_16 просили розглянути кримінальне провадження у їх відсутність, цивільні позови підтримали (а.с.п.83,92).

У судовому засіданні обвинувачений визнав заявлені до нього позови у повному обсязі, а тому суд вважає цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_17 підлягаючими задоволенню на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки встановлено, що винними діями ОСОБА_9 їм завдана матеріальна шкода і на час винесення вироку не відшкодована.

Інші потерпілі цивільні позови не заявляли.

Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі… звільнення від відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який тримається під вартою з 17 години 55 хвилин 17 червня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду від 17 червня 2015 року (а.п.200-202), повинен бути звільнений з-під варти в

залі суду згідно з вимогами ч.1 ст.377 КПК України, оскільки він підлягає звільненню від відбування покарання по амністії.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
- за ч.2 ст.190 КК України - у виді обмеження волі строком 3 (три) роки,
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року (в редакції від 06 травня 2014 року) звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання по амністії.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти у залі суду негайно.

У рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 :

- 1500 грн. (одну тисячу п`ятсот) гривень на користь потерпілого ОСОБА_8 ;
- 1450 грн. (одну тисячу чотириста п`ятдесят) гривень на користь потерпілого ОСОБА_16 .
Цивільний позов ОСОБА_26 залишити без розгляду.
Мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, ключ металевий, ключ від домофону і флеш-накопичувач білого кольору, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області по квитанції № 00000092 на підставі постанови слідчого СВ Дніпропетровського РВ ОСОБА_27 від 22 червня 2015 року, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 або іншій особі за його дорученням, а при відмові їх отримати - знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1