Справа № 1-25/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

з участю прокурора - Станкевича О.К.

з участю захисника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не військовозобов'язаного, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4,

У вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На протязі червня - липня 2010 року ОСОБА_2, з метою примушування ОСОБА_3 до виконання боргового зобов'язання, яке первістно виникло 14 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за яким ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ по відношенню до гривні на день позики становило 86 000 грн., терміном на два місяці, а в послідуючому ОСОБА_4 згідно договору цесії від 15 лютого 2010 року, оскільки ОСОБА_3 не повернув йому борг в обумовлений строк, передав права кредитора ОСОБА_2, останній в телефонних розмовах з погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень висунув вимогу потерпілому ОСОБА_3, щодо передачі йому грошових коштів у сумі 12 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ по відношенню до гривні на час вимоги становило 95 160 грн.

Під впливом погроз ОСОБА_3 23 червня 2010 року біля 20 години в м.Рівне по вул.Черняка 40. біля супермаркету «Фреш», у кафе « Піца пар» вимушено передав при зустрічі ОСОБА_2 частину боргу в сумі 1 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ по відношенню до гривні на час передачі становило 7 930 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину органами досудового слідства за ч.2 ст. 189 КК України не визнав, а також заперечив ті обставини, які встановлені цим вироком. Дав показання, про те, що у потерпілого ОСОБА_3 не вимагав передачі йому грошей, не погрожував вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а лише просив ОСОБА_3І повернути йому борг, який виник на підставі цивільно-правових зобов'язань.

Крім того, показав про події, які передували виникненню цивільно-правових зобов'язань між ним та ОСОБА_3, а саме, що близько одного року назад, точної дати він не пам'ятає, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_5, відпочивав в кафе в м. Києві, де ОСОБА_5 йому розповів, що в нього є товариш, з яким він раніше працював в податковій міліції і проживає в смт. Млинів, який хоче влаштуватись на роботу на митницю в Закарпатській області. ОСОБА_5 сказав, що його знайомому, для цього необхідно гроші в сумі 10000 доларів США , якщо вони йому допоможуть знайти цю суму, то ОСОБА_6, буде допомагати їм переправляти через кордон будь-який товар. Так-як в них на той час не було грошей, ОСОБА_5 повідомив, що в нього в м. Львові є знайомий на ім'я ОСОБА_4, який зможе позичити таку суму грошей. ОСОБА_5 сказав, що якщо він згідний, то вони мають виступити гарантом перед ОСОБА_4, що йому повернуться ці гроші, на таку пропозицію він погодився. Через деякий час ОСОБА_5 повідомив йому,що ОСОБА_4 згідний позичити гроші. Після чого, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та сказав номер телефону ОСОБА_4, і сказав, щоб той телефонував ОСОБА_4, і про все з ним домовився. Йому відомо, що ОСОБА_4 дав ОСОБА_6 в борг 10000 доларів США, який в свою чергу надав йому боргову розписку. Це все він дізнався зі слів ОСОБА_5 Через пів року ОСОБА_5 йому повідомив, що ОСОБА_6 на посаду не став, а гроші мав повернути через пів року, і тому потрібно повернути гроші. Також ОСОБА_5 повідомив, що він розмовляв з ОСОБА_6, він йому повідомив, що на даний час в нього грошей не має, але коли появляться, він обов'язково поверне. Після чого він позичив ОСОБА_5 гроші під відсотки в сумі п'ять тисяч доларів США, ОСОБА_5 доложив свої гроші в сумі п'ять тисяч доларів США і 15 лютого 2010 року ОСОБА_5 в його присутності повернув позичені ОСОБА_6 гроші в сумі десять тисяч доларів США ОСОБА_4 в м.Києві, так-як ОСОБА_5 на той час був державним службовцем ОСОБА_4 уклав з ним договір цесії, яким ОСОБА_4 передав йому права кредитора. ОСОБА_5 перетелефонував ОСОБА_3 та повідомив, що тепер гроші він винен йому. Також ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3, що якщо в нього немає грошей, то в нього є чоловік, який позичить йому гроші під проценти. На цю пропозицію ОСОБА_3 зі слів ОСОБА_5 погодився. Пройшло ще декілька місяців, але ОСОБА_6 гроші не повертав, говорив що на даний час не має, але він віддасть. Після цього він вирішив сам зателефонувати до ОСОБА_6 і попросити повернути борг. Він взяв у ОСОБА_5 номер телефону і зателефонував до ОСОБА_6, представився ОСОБА_2, і повідомив що він повинен повернути гроші йому, так як він позичив йому гроші. Вони з ОСОБА_6 спілкувались по телефону декілька разів. 22 липня 2010 року вони з ОСОБА_6 знову спілкувались по телефону, і він призначив йому зустріч на 23 липня 2010 року. ОСОБА_3 сказав, що він знайде гроші, і зателефонує до нього. 23 липня 2010 року, ОСОБА_6 зателефонував до нього приблизно біля 10 години ЗО хвилин, і вони домовились, що зустрінуться в 17 годині ЗО хвилин поряд з приміщенням супермаркету "Фреш". Він з своїм знайомим ОСОБА_7 приїхали на місце зустрічі. ОСОБА_7 залишився в автомобілі, а він вийшов на зустріч з ОСОБА_6. Переговоривши з ОСОБА_6, останній дав йому 1000 доларів США, решту грошей, а саме 5000 доларів США, ОСОБА_6 пообіцяв віддати йому на наступний день. Решту грошей, а саме, 6000 доларів США, він мав віддати при наявності. Коли він відійшов від ОСОБА_6, то був затриманий працівниками міліції.

До показань підсудного ОСОБА_2 даних ним під час судового слідства суд відноситься критично та розцінює їх, як позицію підсудного щодо реалізації ним права на захист, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Вина підсудного ОСОБА_2 у вчинені ним злочину встановленим цим вироком повністю підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків, дослідженими письмовими доказами по справі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 дав суду показання про те, що приблизно у вересні 2009 року йому були потрібні гроші у сумі 10 000 доларів США на особисті потреби, у зв'язку із чим, він звернувся до свого знайомого ОСОБА_5, щоб той йому позичив гроші. Однак ОСОБА_5 йому повідомив, що у нього такої суми грошей на даний час немає, але у нього є знайомий на ім'я ОСОБА_7, який проживає у м. Львові і він може домовитись про позику грошей. ОСОБА_5 дав номер телефону ОСОБА_4, якому він пізніше зателефонував і домовився з ним про зустріч.

Через деякий час ОСОБА_4 йому зателефонував та повідомив, що він може приїхати у м. Львів по гроші. Він з ОСОБА_6 поїхали до м. Львів, при зустрічі з ОСОБА_4 він написав останньому розписку про те, що позичив у нього гроші у гумі 10 000 доларів США, які зобов'язується повернути на протязі трьох місяців. Дану розписку засвідчили своїми підписами він, його кум ОСОБА_6, ОСОБА_4 та незнайомий чоловік, який був з ОСОБА_4 ОСОБА_4 дав йому в борг гроші в сумі 10 000 доларів США, він їх перерахував, там була зазначена сума. Також, для гарантії своєї порядності він надав ОСОБА_4 оригінали документів на приватний будинок, що за адресою с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, вул. Першотравнева, 18, який належить на праві приватної власності йому та його батькові.

В кінці лютого 2010 року, до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що потрібно віддати гроші ОСОБА_4 Він ОСОБА_5 пояснив, що гроші він віддасть, але на даний час у нього грошей не має, на що ОСОБА_5 сказав, що гроші потрібно віддати, і до нього телефонував ОСОБА_4, оскільки він був гарантом того, що він верне гроші у повному обсязі.

Через два тижні до нього знову зателефонував ОСОБА_5, який повідомив, що ОСОБА_4 він повернув гроші, які він позичив у своїх знайомих під проценти і, тепер він буде винен гроші не ОСОБА_4, а цим людям, в яких він позичав гроші і сума боргу вже складає 12 000 доларів США. Що за люди у кого ОСОБА_5 позичав гроші він йому не говорив нічого.

Через деякий час ОСОБА_5 знову зателефонував йому і сказав, щоб він віддав гроші тим людям, у яких він їх перепозичив для повернення ОСОБА_4 Із розмови він зрозумів, що ці люди у яких ОСОБА_5 позичив гроші проживають у м. Києві. Сергію він відповів, що гроші цим людям він віддавати не буде, а що гроші віддасть йому, тобто ОСОБА_8

Після даної розмови ОСОБА_5 йому більше не дзвонив.

У червні 2010 року, до нього зателефонував невідомий йому чоловік, який представився ОСОБА_2 та повідомив, що гроші, які позичив ОСОБА_5 у сумі 10000 доларів належать їм і, що він повинен як найшвидше повернути гроші, а то у нього виникнуть проблеми зі здоров'ям. Він відповів, що гроші він поверне тим, у якого він позичав. Вказаний чоловік практично кожного дня йому телефонував і, погрожував йому фізичною розправою. Ці всі погрози він записав на свій диктофон.

Приблизно на початку липня 2010 року, невідомий йому чоловік, який йому телефонував і представився ОСОБА_2, зателефонував йому запропонував зустрітись. Після телефонної розмови у нього відбулася зустріч з ОСОБА_2, який був не сам, із ним був ще один чоловік, якого він представив ОСОБА_2. В ході розмови вказані чоловіки його постійно запитували, коли він віддасть їм гроші, на що він сказав, що гроші він їм віддасть, тоді, коли вони у нього будуть і, тому у кого позичав, по можливості, приблизно через неділі дві, на що ці чоловіки сказали, що добре, більше вони йому телефонувати не будуть.

У телефонних розмовах ОСОБА_2 йому погрожував фізичною розправою та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. У телефонних розмовах він обіцяв ОСОБА_2 як найшвидше повернути кошти.

23 липня 2010 року біля 12-13 години до нього знову зателефонував ОСОБА_2, який запитав його про те, чи є гроші, він сказав, що є гроші 1000 доларів США і йому ще обіцяють після 16 години дати п'ять тисяч доларів США під вечір. На що ОСОБА_2 сказав, якщо буде шість тисяч доларів США то щоб він йому зателефонував. Після 16-ої години дня 23 липня 2010 року він зателефонував ОСОБА_2 і сказав, що в нього є гроші і, щоб він приїжджав до нього на роботу у супермаркет «Фреш» у м. Рівне, на що останній погодився та повідомив, що буде орієнтовно о 17-30 год. Володимир приїхав о 19 годині ЗО хвилин, зателефонував йому, і сказав, щоб він виходив.

Він вийшов, ОСОБА_2 сам до нього підійшов, він йому запропонував присісти біля кафе «Піца Парк» за столик. Коли він із ОСОБА_2 сіли за столик у розмові він йому сказав, що у нього зараз є 1000 доларів США, решту п'ять тисяч він йому привезе або сьогодні у ввечері, або завтра ранком і дав йому 1000 доларів США. Володимир перерахував гроші, після чого він від нього відійшов. Після цього, відразу ж при отриманні ОСОБА_2 грошей, він був затриманий працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав суду показання про те, що підсудного

ОСОБА_2 він знає з дитинства та товаришує з ним. З потерпілим ОСОБА_3 він також був знайомий, оскільки разом з ним працював. У вересня 2009 року ОСОБА_3 попросив позичити йому гроші і повідомив, що гроші йому потрібні в 5ізнес на розвиток. Оскільки у нього особисто такої суми грошей не було, він попросив позичити для ОСОБА_3 гроші у ОСОБА_4, який проживає у м.Львові, гарантуючи йому в усній формі, що гроші будуть йому повернуті на що останній погодився. З дозволу ОСОБА_4 він дав його номер мобільного телефону ОСОБА_3 В подальшому наскільки йому відомо ОСОБА_4 позичив ОСОБА_3 гроші в сумі 10 000 доларів США з обумовленням терміну їх повернення, в якості гарантії ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 документ на його житловий будинок. Оскільки пройшов рік часу, а ОСОБА_3 гроші ОСОБА_4 не повертав. ОСОБА_4 йому неодноразово телефонував з вимогою про повернення грошей, оскільки він гарантував порядність ОСОБА_3 Оскільки у нього на той час було лише 5000 доларів США, він звернувся до ОСОБА_2 у якого позичив під відсотки ще 5000 доларів США, і 15 лютого 2010 року він повернув позичені ОСОБА_3 10000 доларів США ОСОБА_4 в м.Києві. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір цесії, яким ОСОБА_4 передав права кредитора ОСОБА_2, про ці обставини він повідомив ОСОБА_3

ОСОБА_2 неодноразово їздив до ОСОБА_3 без погроз, з проханням повернути гроші, однак останній грошей не повертав. Вважає, що ОСОБА_3 навмисно написав заяву в міліції відносно ОСОБА_2 з наміром ухилитися від виконання цивільно-правових зобов'язань.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав суду показання про те, що день в серпні 2009 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_5, який попросив його позичити для одного його знайомого гроші в сумі 10 000 доларів США, гарантуючи йому в усній формі, що гроші будуть йому повернуті, на що він погодився і не заперечив, щоб ОСОБА_5 дав його номер мобільного телефону своєму знайомому.

Через деякий час до нього зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_3 та повідомив, що він від ОСОБА_8 та запропонував зустрітись. З даним чоловіком він зустрічався та 14 вересня 2009 року, у м.Львів приїхав ОСОБА_3 із своїм знайомим де він позичив для ОСОБА_3 гроші у сумі десять тисяч доларів США, що до гривні на той час становило 86 000 гривень. ОСОБА_3 написав йому розписку, в якій вказав, що гроші йому поверне до 15 листопада 2009 року. В розписці поставили підписи: він, його знайомий ОСОБА_9, знайомий ОСОБА_3 До розписки йому ОСОБА_3 сам, надав документи на свій будинок, чим самим гарантував виконання зобов'язання по поверненню боргу.

У зазначений термін йому грошей ОСОБА_3 не повернув. З цього приводу він неодноразово телефонував ОСОБА_3, щоб той виконав свої зобов'язання по поверненню грошей, які він взяв у нього в борг. Не дочекавшись повернення ОСОБА_3 йому грошей, він зателефонував до ОСОБА_5 який в усній розмові та в домовленості виступав гарантом того, що ОСОБА_3 поверне йому гроші, і сказав, що гроші ОСОБА_3 йому не повертає і попросив його, щоб він йому віддав гроші, замість ОСОБА_3 на що він погодився.

Приблизно кінець лютого, перші дні березня 2010 року ОСОБА_5 віддав йому 10 000 доларів США. та сказав, що він віддає борг за ОСОБА_3. Розписку він від нього не брав, а попросив підписати його договір цесії (передоручення боргу) на що він погодився. Через декілька днів між ним та ОСОБА_2 було укладено договір цесії. Претензій по поверненню коштів він ні до кого не має.

Показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 повністю узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_2, щодо повернення богу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за ОСОБА_3 ОСОБА_4 по борговому зобов'язанню, яке першопочатково виникло 14 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за яким ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 10000 доларів США, терміном на два місяці, а в послідуючому ОСОБА_4 згідно договору цесії від 15 лютого 2010 року, оскільки ОСОБА_3 не повернув йому борг в обумовлений строк, передав права кредитора ОСОБА_2 та в тій частині, що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 про повернення ними боргу ОСОБА_4

Показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 суд оцінює як об'єктивні, та такі, які підтверджують ту обставину, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на 23 червня 2010 року існували цивільно-правові зобов'язання, а саме щодо повернення грошових коштів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав суду показання про те, що ОСОБА_3 він знає на протязі приблизно п'яти років. У вересні 2009 року на прохання ОСОБА_3 він разом з ним поїхав до м.Львова, де ОСОБА_3 позичив гроші у невідомого йому чоловіка у сумі 10000 доларів США, після чого він поставив свій підпис у розписці про отримання грошей ОСОБА_3 Після чого, ОСОБА_3 отримав гроші і вони з ним поїхали додому. По дорозі ОСОБА_3 сказав, що позичив гроші, але для чого не говорив.

Під час написання розписки були присутні він, ОСОБА_3 та два невідомих йому чоловіка. В подальшому з розмові з ОСОБА_3 йому стало відомо, що ОСОБА_2, вимагав у нього гроші, але при яких обставинах він йому цього не розповідав.

На який термін позичив гроші ОСОБА_3 у незнайомого йому чоловіка він не знає, копії розписки для себе ОСОБА_3 не брав. Він не бачив того, щоб ОСОБА_3 віддав для незнайомого чоловіка у якого позичав гроші документи на будинок, хоча в розмові потім сказав, що віддав для цього чоловіка документи на будинок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала суду показання про те, що ОСОБА_3 є чоловіком, з яким вони проживають у смт. Млинові з 1995 року. У них є від спільного шлюбу двоє дітей. Восени 2009 року, у них в сімї виникли деякі фінансові проблеми, та були потрібні були гроші. Її чоловік позичив гроші у сумі 10000 доларів США у ОСОБА_4, з м. Львова. Детально про обставини позички грошей їй чоловік нічого не розповідав. Пізніше чоловік їй розповів, що до нього телефонували з Києва, і вимагають повернути гроші. Також чоловік сказав, що він позичав гроші і, ці гроші віддасть тому, у кого їх позичав. Приблизно з кінця червня-початок липня 2010 року до чоловіка почали телефонувати невідомі особи, які погрожували. Чим конкретно погрожували чоловік не говорив, а просто попросив, щоб син нікому із незнайомих йому людей не відкривав дверей, її просив бути обережнішою на вулиці, так як, чоловік сказав, що йому телефонували і просили його, щоб він брав її і їхав переоформлювати квартиру.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що він 23 липня 2010 року на прохання ОСОБА_2 їздив у м.Рівне. Приїхавши до супермаркету «Фреш» ОСОБА_2 пішов на зустріч з невідомим йому чоловіком. Він бачив, як ОСОБА_2 зустрівся біля «Фрешу», що у супермаркеті з якимось чоловіком з ким пішов до кафе, що у супермаркеті. Він бачив, як ОСОБА_2 із цим чоловіком сиділи біля кафе і про щось розмовляли. Через деякий час він почув шум і побачив, що ОСОБА_2 лежить на землі, а біля нього знаходяться у формі чоловіки у масках. До нього підійшли працівники міліції, яким він сказав, що він ніякого відношення ні до кого не має.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали суду показання про те, що 23 липня 2010 року вони були запрошені працівниками УБОЗ УМВС України в якості понятих для проведення огляду, помітки десяти грошових купюр номіналом 100 доларів США, які надав ОСОБА_3 пояснивши, що ці гроші, у нього вимагають невідомі йому особи і, що дані гроші він, на вимогу осіб, сьогодні має передати для невідомих йому осіб, на даних купюрах з одного боку люмінесцентним олівцем було зроблено надпис «ВИМАГАННЯ». Після цього, вище вказані помічені купюри працівники УБОЗу вручили ОСОБА_3 На всіх процесуальних документах вони ставили свої підписи.

А також, 23 липня 2010 року вони були присутніми при затримані особи, яким виявився ОСОБА_2, який вимагав гроші у ОСОБА_3, біля приміщення супермаркету «Фреш» кафе «Піца пар» та у їх присутності поруч з ОСОБА_2 на асфальті, було виявлено та оглянуто дві грошові купюри номіналом по 100 доларів США, які даному чоловіку передав ОСОБА_3 Також, вони були запрошені працівниками міліції в якості понятих при затриманні ОСОБА_2 і при проведенні особистого огляду затриманого. При обшуку ОСОБА_2 в нього у задній кишені шортів було виявлено та вилучено 800 доларів США.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину встановленого цим вироком підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи, а саме:

заявою ОСОБА_3 від 23 липня 2010 року, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які вимагають у нього грошові кошти. ( т. 1 а.с.6);

протоколом огляду місця події від 23 липня 2010 року, з якого вбачається, що встановлено місце скоєння злочину, оглянуто затриманого працівниками міліції ОСОБА_2 з грошовими коштами в сумі 200 доларів США, на яких зроблений напис «ВИМАГАННЯ» які ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 на території супермаркету «Фреш» біля кафе «Піца пар», що по вул. Черняка,40 м. Рівне, (т. 1 а.с.7-9; 26-30);

актом огляду 10 грошових купюр номіналом 100 доларів США кожна, загальна сума 1000 доларів США, які належать ОСОБА_3, які той мав передати при зустрічі Байді (т.1 а.с.22);

протоколом огляду ОСОБА_3 від 23 липня 2010 року з якого вбачається, що на момент огляду будь-яких речей у нього не виявлено, після чого ОСОБА_3 вручено було помічені грошові кошти у сумі 1000 доларів США. (т.1 а.с.23);

протоколом помітки 10 грошових купюр номіналом 100 доларів США кожна, загальна сума 1000 доларів США, які належать ОСОБА_3 на яких було зроблено напис «ВИМАГАННЯ» люмінесцентним олівцем, (т.1 а.с.22);

протоколом особистого обшуку ОСОБА_2 від 23 липня 2010 року з якого вбачається, що серед речей ОСОБА_2 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 800 доларів США, номера і серії купюр співпадають з номерами і серіями, що зазначені в акті огляду та належать ОСОБА_3 (т. 1 а.с.38);

протоколом огляду предметів від 24 липня 2010 року з якого вбачається, що було оглянуто грошові кошти - 800 доларів США, що вилучені при обшуку в затриманого ОСОБА_2, які йому передав ОСОБА_3 23 липня 2010 року, (т.1 а.с.156-157);

протоколом огляду від 27 липня 2010 року мобільного телефону, який належить ОСОБА_3 марки «Нокіа 6230» на який телефонував ОСОБА_2 в період з 01 червня 2010 року по 23 липня 2010 року. (т.1 а.с.197; 198-199);

протоколом огляду предметів від 27 липня 2010 року, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_2 марки «Нокіа 6700» з якого останній в період з 01 червня 2010 року по 23 липня 2010 року телефонував до ОСОБА_3 (т. 1 а.с.66-67; 65);

суд приймає як належний та допустимий доказ у справі роздруківки вхідних та вихідних телефонних з'єднань оператора ЗАТ «МТС», яка містить інформацію з каналів зв'язку телефонних переговорів за номерами мобільного оператора НОМЕР_1, яким користувався ОСОБА_3 та НОМЕР_2, яким користувався ОСОБА_2, за період з 01 червня 2010 року по 23 липня 2010 року, які постановою від 20 вересня 2010 року визнані документом по кримінальній справі, якими зафіксовано з'єднання між ОСОБА_3І та ОСОБА_2 у вище зазначений період. Дані документи, як доказ по справі здобуті відповідно до вимог КПК України та Конституції України, (т.2 а.с. 16,19,21-169);

протоколом огляду предметів від 02 вересня 2010 року грошових коштів у сумі 1000 доларів США, які вилучені при огляді місця події 23 липня 2010 року та при особистому обшуку затриманого ОСОБА_2 23 липня 2010 року, які останній отримав від ОСОБА_13, контрольного зразка марлевого тампону, марлевих тампонів зі змивами з рук ОСОБА_2, аркушів із зразками речовини люмінесцентного фломастера, аркушів зі зразком речовини спецпрепарату «Промінь-1» (т. 1 а.с.246-248);

протоколом виїмки від 06 вересня 2010 року з якого вбачається, що ОСОБА_4 в приміщенні кабінету №219 УБОЗ України в Львівській області добровільно видав документи, які йому надав ОСОБА_3 на підтвердження гарантій перед ОСОБА_4 по виконанню цивільно-правових зобов'язань по договору позики, а саме: оригінал розписки ОСОБА_3 від 14 вересня 2009 року про позичку грошей у м. Львові у ОСОБА_4 в сумі 10 000 доларів США ( 86000 гривень ) терміном на 2 місяці; ксерокопію паспорта ОСОБА_14, ОСОБА_15 з надписом рукописним барвником синього кольору: «ід.№: НОМЕР_3; оригінал довідки за № 686 від 06.03.2006 р. виданої комітетом Руськопольської сільської ради ОСОБА_6 ОСОБА_16; оригінал завіреної заяви ОСОБА_14 на згоду про укладення договору про продаж дружиною ОСОБА_17 житлового будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області; оригінал заяви ОСОБА_15 на укладення дружиною ОСОБА_18 договору про продаж будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області; оригінал свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами розташованого с. Руське Поле вул. Травнева № 18 № 768 від 31 травня 2006 року про належність ОСОБА_19 - 1/3 частки ОСОБА_17 - 1/3 частки ОСОБА_18 - 1/3 частки на праві приватної власності видане рішенням Руськополівської сільської ради № 10 28.04.2006 року; ксерокопію розрахунку визначення виконаних робіт на суму 198,58; оригінал витягу з Державного реєстру правочинів №193673 номер витягу 2527957 виданим 20.06.2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою щодо запису договору купівлі-продажу будинок, 2/3 частини, адреса: Закарпатська обл., Тячівський р-н, с.Руське Поле, вул. Травнева, будинок 18; ксерокопію свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_20; технічний паспорт завірений печаткою БТІ на домоволодіння с.Руське Поле вул. Першотравнева №18 04 лютого 2005 року ОСОБА_19 ОСОБА_3; оригінал реєстраційного посвідчення за реєстром № 790 та оригінал купівлі - продажу 2/3 частини житлового будинку ВСХ № 533025 ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_3 т.1 а.с.224);

протоколом огляду предметів від 06 вересня 2010 року, які були протоколом виїмки від 06 вересня 2010 року вилучені у ОСОБА_4 в приміщенні кабінету №219 УБОЗ України в Львівській області та в послідуючому були визнанні речовими доказами по справі (т.1 а.с.226-230);

висновком експерта № 513 від 18 серпня 2010 року з якого вбачається, що на представлених змивах з рук громадянина ОСОБА_2 аркуші паперу зі зразками речовини спец препарату «Промінь-1» виявлено нашарування речовини, яка в УФ-променях має люмінесценцію яскраво жовто-зеленого кольору. На представлених грошових купюрах з двох пакетів, аркуші паперу зі зразком речовини спец препарату «Промінь-1» виявлено нашарування речовини, яка в УФ-променях має люмінесценцію яскравого жовто-зеленого кольору. Також на представлених в двох пакетах грошових купюрах та аркуші паперу виявлено речовину, яка має люмінесценцію блакитного кольору (у вигляді напису друкованими літерами «ВИМАГАННЯ» на зворотній стороні кожної з грошових купюр). Речовина на змивах з рук громадянина ОСОБА_2 за кольором люмінесценції в УФ-світлі, кількістю, взаємним розміщенням та Rf хроматографічних зон (видиме світло та УФ-випромінювання) однорідна з речовиною, виявленою у вигляді нашарувань на аркуші паперу зі зразками речовини спец препарату «Промінь-1. Речовина виявлена у вигляді надпису друкованими літерами «ВИМАГАННЯ» на зворотній стороні кожної з грошових купюр з двох пакетів за кольором люмінесценції в УФ-світлі, кількістю, взаємним розміщенням та Rf хроматографічних зон (видиме світло та УФ-випромінювання) однорідна з речовиною у вигляді надпису «ВИМАГАННЯ» на аркуші паперу зі зразком речовини люмінесцентного фломастера, (т. 1 а.с.237-244).

Суд оцінює доводи захисника підсудного щодо неналежності та недопустимості, як доказу по справі вище вказаного висновку фізико-хімічної експертизи, яка проведена з порушенням вимог ст. 197 КПК України і приходить до висновку, що доводи захисника ОСОБА_1 в цій частині слід відхилити, однак визнає, що слідчою порушені права його підзахисного ОСОБА_2

Судом встановлено, що 27 липня 2010 року слідча в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Рівненській області підполковник міліції ОСОБА_21 винесла постанову по справі, про призначення фізико-хімічної експертизи, яку 02 серпня 2010 року направила на виконання начальнику НДЕКЦ УМВС України в Рівненській області.(т. 1 а.с.231-233)

Старшим експертом сектору ЕНЗПРАП відділу спеціальних видів досліджень НДЕКЦ при УМВС ОСОБА_22 проведена вище зазначена експертиза і зроблено висновок експерта №513 від 18 серпня 2010 року. (т. 1 а.с.237-244)

Лише 20 вересня 2010 року слідча ОСОБА_21 ознайомила обвинуваченого ОСОБА_2 з постановою про призначення фізико-хімічної експертизи. ( т. 1 а.с.234).

Відповідно до ст. 197 КПК України при призначенні і проведенні експертизи обвинувачений має право: заявити відвід експертові; просити про призначення експерта з числа вказаних ним осіб; просити про постановку перед експертизою додаткових питань; давати пояснення експертові; пред'являти додаткові документи; ознайомлюватися з матеріалами експертизи і висновком експерта після закінчення експертизи; заявляти клопотання про призначення нової або додаткової експертизи.

Отже, суд приймає доводи захисника ОСОБА_1 в тій частині, що слідчою порушені права його підзахисного ОСОБА_2, а саме вимог передбачених ст. 197 КПК України, оскільки обвинувачений був позбавлений гарантованого йому права, так-як ознайомлення мало б бути після винесення постанови і до проведення експертизи, а не після спливу місячного терміну після її проведення.

Однак суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_1С, в тій частині, що висновок експерта не є належним доказом по справі так-як проведена з порушенням вимог ст. 197 КПК України,оскільки відповідно до вимог ст.202 КПК України його підзахисний з своїм захисником були ознайомлені з висновком експерта і не скористалися своїм правом про призначення додаткової або повторної експертизи відповідно до вимог ст.203 КПК України і будь-яких зауважень щодо неї не мали та не ставили під сумнів його законність і обґрунтованість. ( т.2 а.с.234,245).

Тому суд оцінює даний висновок експерта, як належний та допустимий доказ у праві, оскільки висновок є повним і чітко сформульованим і оцінюються судом в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується речовими доказами по справі, а саме:

мобільним телефон марки «Нокіа 6700» стального кольору із сім карткою оператора мобільного зв'язку UMS з номером НОМЕР_2 з батарею живлення, що вилучений 27 липня 2010 року при допиті ОСОБА_2, яким він користувався в період з 01 червня 2010 року по 23 липня 2010 року та телефонував потерпілому ОСОБА_3 (т. 1 а.с.68);

мобільним телефоном марки "Нокіа 6230", добровільно виданим ОСОБА_3, в копусі чорного кольору із сім-карткою мобільного оператора "МТС" з номером НОМЕР_1 із батареєю живлення з надписом ІМЕІ № 35552, яким він користувався в період з 01 червня 2010 року по 23 липня 2010 року, на який йому телефонував ОСОБА_2 (т. 1 а.с.200);

грошовими коштами: 200 доларів США, кожна купюра номіналом по 100 доларів США за серіями та номерами: НВ 23254478 L, з номіналом 100 $ НВ 04858394 G , які 23 липня 2010 року передав йому ОСОБА_3, а при огляді місця події та огляді ОСОБА_2 були виявлені та вилучені у останнього на території супермаркету «Фреш» біля кафе «Піца пар», що по вул. Черняка,40 м. Рівне;

грошовими коштами: 800 доларів США, кожна купюра номіналом по 100 доларів США за серіями та номерами: НВ 65126879 F; DВ 53066179 А; НВ 36546667 Р; НВ 40309933 D; YВ 23000331 К; НF 60657511А; НС 02742139 А: НВ 04858395 G, які 23 липня 2010 року передав йому ОСОБА_3 і були виявлені та вилучені при особистому обшуку ОСОБА_2;

контрольним зразком марлевого тампону; марлеві тампони зі змивами з рук ОСОБА_2; аркуші із зразками речовини люмінесцентного фломастера; аркуші зі зразком речовини спец препарату «Промінь-1», які надійшли з НДКЦ при УМВС України в Рівненській області після проведення фізико-хімічної експертизи з висновком експерта №513 від 18 серпня 2010 року ( т.1 а.с.249-250);

оригіналом розписки з якої вбачається, що ОСОБА_3 14 вересня 2009 року позичив гроші у м.Львові у ОСОБА_4 в сумі 10 000 доларів США ( 86000 гривень ) терміном на 2 місяці ( т. 1 а.с.228-230)

ксерокопію паспорта ОСОБА_14, ОСОБА_15 з надписом рукописним барвником синього кольору: «ід.№: НОМЕР_3;

оригінал довідки за № 686 від 06 березня 2006 року виданої комітетом Руськопольської сільської ради ОСОБА_6 ОСОБА_16;

оригінал завіреної заяви ОСОБА_14 на згоду про укладення договору про продаж дружиною ОСОБА_17 житлового будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області; оригінал заяви ОСОБА_15 на укладення дружиною ОСОБА_18 договору про продаж будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області;

оригінал свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами розташованого с. Руське Поле вул. Травнева № 18 № 768 від 31 травня 2006 року про належність ОСОБА_19 - 1/3 частки ОСОБА_17 - 1/3 частки ОСОБА_18 - 1/3 частки на праві приватної власності видане рішенням Руськополівської сільської ради № 10 28.04.2006 року;

ксерокопію розрахунку визначення виконаних робіт на суму 198,58;

оригінал витягу з Державного реєстру правочинів №193673 номер витягу 2527957 виданим 20 червня 2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою щодо запису договору купівлі-продажу будинок, 2/3 частини, адреса: Закарпатська обл., Тячівський р-н, с.Руське Поле, вул. Травнева, будинок 18;

ксерокопію свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_20;

технічний паспорт завірений печаткою БТІ на домоволодіння с. Руське Поле вул. Першотравнева №18 04 лютого 2005 року ОСОБА_19 ОСОБА_3;

оригінал реєстраційного посвідчення за реєстром № 790 та оригінал купівлі - продажу 2/3 частини житлового будинку ВСХ № 533025 ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_3, дані документи ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 на підтвердження своїх гарантій перед ОСОБА_4 по виконанню цивільно-правових зобов'язань по договору позики від 14 вересня 2009 року, (т.1 а.с.228-230).

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Верховний Суд України в постановах Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,№ 7 від ЗО травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголосив, що згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв'язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти,чи були докази, якими органи слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановленого ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку. Докази повинні визнаватися такими, що одержані не законним шляхом, наприклад, коли їх збирання і закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Це саме ж положення передбачено і Рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2011 року по справі № 1-31/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в цій частині доводи захисника підсудного щодо неналежності та недопустимості, як доказів по справі є підставними та визнає неналежним та недопустимим доказом використання з власної ініціативи ОСОБА_3 пристрою для запису розмов між підсудним та ОСОБА_3 при розмовах. Даний пристрій був оглянутий на досудовому слідстві, про що складено протокол огляду та визнано цифровий диктофон речовим доказом по справі. На підставі цих записів досудовим слідством складено протокол огляду та прослуховування, додатково допитано потерпілого ОСОБА_3, якому було запропоновано прослухати запис усного мовлення телефонних розмов, що містяться на лазерному диску, копія запису зроблена із цифрового диктофону при його огляді 20 серпня 2010 року, судом проведено криміналістичну експертизу матеріалів та засобів відео звукозапису № 2669/2678 від 26 грудня 2011 року, які зібрані і закріплені з порушеннями гарантованих Конституцією України прав людини та з порушенням встановленого кримінально-процесуальним порядком, оскільки предметом їх дослідження були докази, отримані незаконним шляхом (т.1 а.с.168-176;183;184-196;т.3а.с. 138-143) .

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

При формулюванні обвинувачення підсудному за ч.2 ст. 189 КК України органом досудового слідства крім іншого до ознак об'єктивної сторони злочину включена погроза вбивством, погроза насильства над потерпілим та його родичами з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, які також зазначені в якості одних з кваліфікуючих ознак частини другої ст. 189 КК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх в сукупності та використовуючи визначений ст. 62 Конституції України принцип відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що матеріали справи не містять безсумнівних доказів тих обставин, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне вимагання у потерпілого на протязі червня-липня 2010 року, виказані погрози на протязі червня-липня 2010 року не містили погрози вбивством і тому вважає за необхідним виключити вказану обставину з формулювання об'єктивної сторони обвинувачення та кваліфікації вчиненого.

Органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_2 у тому, що він, в червні 2010 року, переслідуючи умисел на заволодіння не належним йому майном, в телефонній розмові із ОСОБА_3, з погрозою застосування насильства над ним та його близькими родичами, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, виражених у переломі хребта та у відбитті голови, безпідставно, з надуманих та корисливих спонукань, висунув вимогу останньому щодо передачі в його користь грошових коштів у сумі 12 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ по відношенню до гривні становить 95 160 грн. 00 коп.

Упродовж червня по липень 2010 року ОСОБА_2, періодично телефонував до ОСОБА_3, де в телефонних розмовах вимагав у нього вище зазначену суму грошей та погрожував фізичною розправою і вбивством.

Перебуваючи під постійних психологічним тиском та реально сприйнявши факти погрози застосування насильства та вбивства, 23 липня 2010 року, біля 20 години ОСОБА_3 на вимогу ОСОБА_2, приніс грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ по відношенню до гривні становить 7930 грн. 00 коп., які передав, біля супермаркету «Фреш» у кафе «Піца пар» що по вул. Черняка, 40 м.Рівне, при зустрічі ОСОБА_2, що завдало значної шкоди потерпілому.

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вимагання, вчинене з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди потерпілому.

Разом з тим, суд не може погодитися з кваліфікацією дій підсудного ОСОБА_2А за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06 листопада 2009 року, відповідно до статті 189 КК вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, що перебуває з їхньому віданні чи під охороною, або розголосити відомості, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. Погроза при вимаганні може стосуватись як самого потерпілого, так і його близьких родичів.

Відповідно до п.15 вищезазначеної Постанови, при розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 355 КК (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов'язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Застосування погроз чи насильства без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов'язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов'язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов'язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та даних в судовому засіданні показань: потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6,ОСОБА_10 підсудного ОСОБА_2, що з 14 вересня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в цивільно-правових відносинах, за якими ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_4 10 000 доларів США, терміном на два місяці, у вказаний строк ОСОБА_3 взяте на себе зобов'язання не виконав. З показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, підсудного ОСОБА_2 вбачається, що боргове зобов'язання, яке виникло у ОСОБА_3 виконали ОСОБА_5 та підсудний ОСОБА_2, в результаті чого ОСОБА_4 згідно договору цесії від 15 лютого 2010 року передав права кредитора ОСОБА_2, про дані обставини був повідомлений ОСОБА_3, що і не заперечив останній в судовому засіданні. Розписка написана 14 вересня 2009 року ОСОБА_3 для ОСОБА_4 про боргове зобов'язання та договір цесії від 15 лютого 2010 року згідно якого ОСОБА_23 передав права кредитора по вказаній розписці ОСОБА_2, в судовому порядку не чинними не визнані, а тому вони є належними і допустимими доказами по справі. За таких підстав, суд приходить до висновку, що у діях підсудного ОСОБА_2 відсутні корисливі мотив і мета незаконного збагачення, посягання на чуже майно, умисел підсудного був спрямований на те, щоб примусити потерпілого виконати цивільно-правове зобов'язання, тобто сплатити борг. З врахуванням викладеного дії підсудного ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 189 КК України на ч.2 ст.355 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.2 ст.355 КК України, як примушування потерпілого ОСОБА_3 до виконання цивільно-правових зобов'язань із погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Визначаючи вид та міру покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, обставини та наслідки його вчинення, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, особу підсудного, дані, що його характеризують.

Обтяжуючих та пом'якшуючих обставин покарання підсудному ОСОБА_2 в судовому засіданні не встановлено.

Скоєний злочин підсудним ОСОБА_2 відноситься до злочину середньої тяжкості.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує, що він раніше не судимий (т. 1 а.с.108), на обліку у лікаря - нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.с. 110,114,116), за місцем проживання характеризується позитивно ( т .1 120). Також, при призначенні покарання, суд враховує, та ОСОБА_2 страждає на ряд захворювань, зокрема виразкову хворобу цибулини 12 перстної кишки, в результаті чого перебуває на «Д» обліку Млинівської ЦМЛ-( т.1 а.с.110).

При призначенні покарання ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження його злочинів буде покарання, призначене в межах санкції ч.2 ст. 355 КК України.

Враховуючи перекваліфікацію дій ОСОБА_2, зменшення обсягу обвинувачення,

Конкретних обставин справи та особи підсудного, те що він вперше вчинив злочин,

хворіє на виразкову хворобу цибулини 12 перстної кишки, в результаті чого перебуває

на «Д» обліку Млинівської ЦМЛ, суд прийшов до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання і застосування до нього звільнення від

відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Відповідно до ст.91 КПК України судовими витратами є витрати, зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом.

Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачене і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст. 15 Закону України „Про судову експертизу". У випадку витрат органу досудового слідства чи суду на проведення експертиз, коли експертиза проведена на договірних засадах, ці витрати стягуються на користь державного бюджету.

За таких підстав, в матеріалах справи відсутні підстави та обґрунтування для стягнення з підсудного ОСОБА_2 судових витрат за проведення експертизи спеціальних хімічних речовин.

Заявлений потерпілим ОСОБА_3 цивільний позов задоволенню не підлягає. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10000 грн., суд вважає без підставними та не доведеними. Судом встановлено,що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 1000 доларів США, які в ОСОБА_2 вилучили працівники міліції і дані кошти визнані речовими доказами по справі, які після вступу вироку в законну силу будуть повернуті ОСОБА_3, іншого по справі не встановлено. Недоведеними вважає суд і вимоги про стягнення 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні не встановлено і не доведено, що діями підсудного ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 були завдані втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, не встановлено самого факту моральних чи фізичних страждань. При цьому суд враховує, що в період з червня по липень 2010 року потерпілий вів звичайний спосіб життя, від підсудного не переховувався, спілкувався з ним, проводив аудіо записи розмов з ним, звертався до правоохоронних органів. Підсудний не заподіяв ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,-

3АСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного судом покарання встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_2

Ананійовича не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу

органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої

інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з»являтись для

реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі:

мобільний телефон марки «Нокіа 6700» стального кольору із сім карткою оператора мобільного зв'язку UMS з номером НОМЕР_2 з батарею живлення - повернути ОСОБА_24;

мобільний телефон марки "Нокіа 6230", в корпусі чорного кольору із сім-карткою мобільного оператора «МТС» з номером НОМЕР_1 із батареєю живлення з надписом ІМЕІ 35552 - повернути ОСОБА_3;

грошові кошти: 200 доларів США, кожна купюра номіналом по 100 доларів США за серіями та номерами: НВ 23254478 L, з номіналом 100 $ НВ 04858394 G; 800 доларів США, кожна купюра номіналом по 100 доларів США за серіями та номерами: 1) НВ 65126879 F; 2) DВ 53066179 А; 3) НВ 36546667 Р; 4) НВ 40309933 D; 5) YВ 23000331 К; 6) НF 60657511А; 7) НС 02742139 А: 8) НВ 04858395 G - повернути ОСОБА_3

контрольний зразок марлевого тампону, марлеві тампони зі змивами з рук ОСОБА_2, аркуші із зразками речовини люмінесцентного фломастера, аркуші зі зразком речовини спец препарату «Промінь-1» - знищити:

цифровий диктофон «Олімпус» - повернути ОСОБА_3:

оригінал розписки ОСОБА_3 від 14 вересня 2009 року про позичку грошей у м.Львів в ОСОБА_4 в сумі 10 000 доларів США (86000 гривень) терміном на 2 місяці повернути ОСОБА_2;

ксерокопію паспорта ОСОБА_14, ОСОБА_15 з надписом рукописним барвником синього кольору: «ід. Номер: НОМЕР_3; оригіналом довідки за № 686 від 06.03.2006 р. виданої комітетом Руськопольської сільської ради ОСОБА_6 ОСОБА_16;

оригінал завіреної заяви ОСОБА_14 на згоду про укладення договору про продаж дружиною ОСОБА_17 житлового будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області;

оригінал заяви ОСОБА_15 на укладення дружиною ОСОБА_18 договору про продаж будинку під №18, що знаходиться на вулиці Травневій у селі Руське Поле (Тячівського району Закарпатської області;

оригінал свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно житловий будинок з надв. Спорудами розташованого с. Руське Поле вул. Травнева № 18 № 768 від 31 травня 2006 року про належність ОСОБА_19 - 1/3 ч. ОСОБА_17 - 1/3 ч. ОСОБА_18 - І/З ч. на праві приватної власності видане рішенням Руськополівської сільської ради № 10 28.04.2006 року;

ксерокопію розрахунку визначення виконаних робіт на суму 198,58;

оригінал витягу з Державного реєстру правочинів №193673 номер витягу 2527957 виданим 20.06.2006 Тячівською державною нотаріальною конторою щодо запису договору купівлі - продажу будинок, 2/3 частини, адреса: Закарпатська обл. ,Тячівський р-н, с. Руське Поле, вул. Травнева, будинок 18;

ксерокопію свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_20;

технічний паспорт завірений печаткою БТІ на домоволодіння с. Руське Поле вул. Першотравнева № 18 04 лютого 2005 р. ОСОБА_19 ОСОБА_3;

оригінал реєстраційного посвідчення за реєстром № 790 та оригіналом купівлі -продажу 2/3 частини житлового будинку ВСХ № 533025 ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_3, які знаходиться при матеріалах кримінальної справи -повернути ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 днів.

Головуючий: