Справа № 638/1584/15-к
Провадження № 1-кс/638/313/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3

з участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4

з участю захисника ОСОБА_5

з участю підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000485 від 05.12.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хані Нерюнгрінського району, Саха Якутія, українець, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, номер обслуги радіотелефоніст зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст. 405, ч.2 ст.15, п.8 ч.2 ст.115, ч.1 ст.396, ч.1 ст. 406 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на те, що солдат ОСОБА_6 08 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 в посаді номера обслуги - радіотелефоніста зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону.

У цій же військовій частині проходять військову службу командир відділення зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону прапорщик ОСОБА_7 та командир зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та штату зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 згідно із займаною посадою є начальником для прапорщика ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_6 .

Вказані військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_1 відряджені для підсилення державного кордону України з Російською Федерацією до польового табору військової частини НОМЕР_1 , розташованого на території ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 .

05 грудня 2014 року близько 13.30 години, перебуваючи на території вказаного польового табору військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 та прапорщик ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, з надуманих підстав, висловлюючи мнимі претензії до солдата ОСОБА_8 з приводу незадовільного, на їх думку, проходження останнім військової служби, вирішили застосувати до останнього фізичне насильство.

Реалізуючи свої вищевказані злочинні наміри, направлені на заподіяння побоїв начальнику - солдату ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, близько 18.00 години, знаходячись біля розташування намету зенітного артилерійського взводу, розташованого на території навчального центру Національної академії Національної гвардії України у с. Велика Писарівка Вовчанського району Харківської області, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно групою осіб разом з прапорщиком ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс декілька ударів кулаками рук в область голови та тулуба солдата ОСОБА_8 .

У свою чергу, прапорщик ОСОБА_7 , діючи умисно групою осіб разом з солдатом ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_8 за руки, чим позбавив його можливості захищатися чи в інший спосіб припинити правопорушення, яке вчинювалося щодо нього, та надав можливість солдату ОСОБА_6 безперешкодно продовжувати вчиняти насильство щодо солдата ОСОБА_8 .

Використовуючи надану йому у такий спосіб прапорщиком ОСОБА_7 фізичну перевагу над солдатом ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_6 наніс останньому ще декілька ударів кулаками рук в область голови та тулуба від чого ОСОБА_8 впав на землю, а прапорщик ОСОБА_7 , реалізуючи сумісний злочинний умисел групи, направлений на застосування насильства щодо начальника - солдата ОСОБА_8 , наніс останньому не менше двох ударів ногою в область голови.

Своїми діями солдат ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 405 КК України.

Окрім того, солдат ОСОБА_6 в ході вищевказаного застосування фізичного насильства до солдата ОСОБА_8 , цілком усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням ним службового обов`язку, висловлюючи солдату ОСОБА_8 погрозу вбивством, наніс останньому не менше 2 ударів ножем в область тулуба, у тому числі й у життєво важливий орган - черевну порожнину, внаслідок чого солдат ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження - колоту різану рану черевної порожнини, проте злочинні дії ОСОБА_6 , направлені на вбивство ОСОБА_8 були припинені іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та останньому була своєчасна надана медична допомога, тобто солдат ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми діями солдат ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням цією особою службового обов`язку, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, п. 8 ч. 2 ст. 115 КК України.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 05 грудня 2014 року близько 18.00 години, знаходячись на території польового табору військової частини НОМЕР_1 , розташованого на території ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, групою осіб разом з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_7 , з метою заподіяння побоїв начальнику - заступнику командира взводу - командиру відділення зенітного артилерійського взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_8 наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область голови та тулуба, чим вчинив побої начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби вчинені групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. З ст. 405 КК України.

Далі, 05 грудня 2014 року близько 18.00 години, знаходячись на території польового табору військової частини НОМЕР_1 , розташованого на території ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою вбивства солдата ОСОБА_8 , наніс останньому не менше двох ударів ножем в область тулуба, у тому числі й у життєво важливий орган - черевну порожнину, внаслідок чого солдат ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження - колоту різану рану черевної порожнини, проте злочинні дії ОСОБА_6 , направлені на вбивство ОСОБА_8 були припинені іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та останньому була своєчасна надана медична допомога, тобто солдат ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, чим вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині у зв`язку з виконанням цією особою службового обов`язку, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15 та п.8 ч.2 ст.115 КК України.

Слідчий зазначає, що на даний час існують обставини, які надають підстави органу досудового розслідування вважати, що підозрюваному ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених в п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі перебування підозрюваного на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи, на думку слідчого та прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 з`являвся на виклики в органи досудового слідства та до суду, вважає безпідставними та необґрунтованими висновки прокурора та слідчого про наявність всіх ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в зв`язку з чим просив в задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та пояснив, що він виконував всі обов`язки, які були покладені на нього ухвалою суду, а саме: з`являвся за викликом слідчого, не виїжджав за межи населеного пункту без дозволу слідчого та керівництва частини, допомагав слідству.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає недоведеним наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

06 грудня 2014 року ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України, затриманий уповноваженою службовою особою та того ж дня останнього повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та п.12 ч.2 ст.115 КК України.

08 грудня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

10.12.2014 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч.3 ст. 405 та ч.2 ст.15, п.8 ч.2 ст 115 КК України, тобто заподіяння побоїв начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби вчинені групою осіб, а також закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини, у зв`язку з виконанням цією особою службового обов`язку.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2014 року, ухвала Дзержинського районного суду від 08.12.2014 року залишена без змін.

Дані про те, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від суду, в матеріалах клопотання відсутні і протягом розгляду не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин справи до нього може бути застосовані інші міри запобіжних заходів, достатніх для запобігання ризиків вказаних в клопотанні.

Також не обґрунтовано та не доведено, що подальший розгляд кримінального провадження не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 193,194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000485 від 05.12.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) Прибувати до слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону за першою вимогою;

2) Не відлучатися за межі військової частини, де проходить військову службу без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного судуХарківської обалсті протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: