АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2772/15-к Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1806/15 Доповідач апеляц. інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.185ч.1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 623/2772/15-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.185ч.1 КК України
за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слабунівка, Ізюмського району, Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі. В силу ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнений з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 1 рік, не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця мешкання, періодично з`являтися для реєстрації. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_7 обрано особисте зобов`язання та зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до суду. Речовий доказ алюмінієвий бідон залишено потерпілому.
З вироком суду у частині призначеного покарання не погодивсь заступник прокурора Харківської області, який подав апеляційну скаргу, просить змінити вирок, пом`якшити покарання до 2 років позбавлення волі, застосувавши вимоги ст.75 КК України.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено оскаржуваним вироком суду, 06 червня 2015 року, приблизно о 13-00 годині, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливу мету - наживу, знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю господарів, таємно викрав алюмінієвий молочний бідон, об`ємом 40 літрів, вартістю 210 гривень, що належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на вказану суму. Викраденим розпорядився.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив, що дійсно викрав бідон, який продав.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , без його участі, претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.

Обставини події, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, які ніким не оспорені, і висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого й кваліфікація його дій ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримавсь.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що покарання підсудного пом`якшують обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, такі як щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66), а також добровільне відшкодування завданого збитку. Під наявністю обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу слід розуміти наявність обох обставин, передбачених вказаними пунктами частини 1 ст. 66, у будь-якому їх сполученні.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 встановлені всі три такі обставини. Також відсутні обставини, що обтяжують покарання. Обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано. Суд першої інстанції встановив, що таке визнання було щирим.

З урахуванням викладеного суд був зобов`язаний призначити покарання, строк або розмір якого не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, яким є 3 роки позбавлення волі, тобто не мав призначати покарання більш суворе, ніж 2 роки позбавлення волі.

Поряд із зазначеним, колегія суддів не вбачає також і підстав для призначення найсуворішого за видом і мірою покарання, що передбачене ч.1 ст.185 КК України (з урахуванням вимог ст.69-1 КК України), про що просить апелянт, враховуючи конкретні обставини події обсяг і вартість предмету посягання (210гривень) та особи обвинуваченого, і вважає достатнім для досягнення цілей покарання призначення ОСОБА_7 одного року позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75 та 76 КК Україні відповідно до вироку, що переглядається.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначене за ч.1 ст.185 КК України до 1 /одного/ року позбавлення волі.
В решті, у т.ч. в частині застосування вимог ст.ст.75 та 76 КК України, вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя

_________________ __________________ _________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12