Справа № 160/173/15-к Провадження №11-кп/773/343/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Локачинського районного суду від 02 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, неодружений, з двома неповнолітніми дітьми на утриманні, непрацюючий, військовозобов`язаний, раніше судимий 6 грудня 2010 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, 25 січня 2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області невідбуту частину покарання замінено виправними роботами на строк один рік 10 місяців 11 днів, 17 липня 2014 року Локачинським районним судом звільненого від відбування покарання, засуджений за:

за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили. Взято ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Цивільний позов прокурора Локачинського району в інтересах держави в особі управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації задовольнено повністю. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь управління фінансів Локачинської районної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_10 в сумі 22321 грн. 73 коп.

Цивільний позов прокурора Локачинського району в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації задовольнено повністю. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати на лікування ОСОБА_10 в сумі 3475 грн. 70 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 матерільну шкоду в сумі 12419 грн. 08 коп. та моральну шкоду в сумі 70000 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про речові докази.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 9 грудня 2014 року приблизно після 1 години в житловому будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 численні удари ногами в голову та тулуб, в результаті чого потерпілій заподіяно тілесні ушкодження у виді важкої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 вважає, що незаконність та необґрунтованість вироку Локачинського районного суду від 02 червня 2015 року полягає в абсолютній недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні та невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам справи. Просить вирок про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України скасувати, та ухвалити виправдальний вирок щодо ОСОБА_7 з підстав недоведеності вчинення останнім кримінального правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінальних правопорушень. Просить вирок Локачинського районного суду від 02.06.2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2010 року, яке замінено ухвалою Локачинського районного суду від 17.07.2014 року, з врахуванням положень ст. 72 КК України, та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, прокурора та представника потерпілої, які апеляційну скаргу прокурора підтримали, а проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечили, обвинуваченого та його захисника, яка подану апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, не вчиняв колегія суддів вважає безпідставними.

Як встановлено в ході судового розгляду, винність ОСОБА_7 у вчиненому повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-показаннями даними в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , якими підтверджується факт нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Кім того, з вказаних показань вбачається, що під час досудового розслідування й судового розгляду обвинувачений просив його змінити свідчення, що він потерпілу не бив;

-з показань даних в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , вбачається, що вона прокинулась від того що щось впало та вийшовши на кухню побачила, що на підлозі лежить ОСОБА_10 , а над нею схилився ОСОБА_7 , однак очевидцем конфлікту між обвинуваченим і потерпілою не була;

-показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з яких вбачається що перебуваючи в райвідділі міліції ОСОБА_10 вела себе адекватно, тілесних ушкоджень в неї не було;

-поясненнями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що між обвинуваченим та потерпілою відбувся конфлікт після їх повернення з райвідділу міліції;

-висновком експерта №48 від 19.01.2015року;

-протоколом слідчого експерименту від 09.12.2014 року із свідком ОСОБА_11 за яким свідок вказав про нанесення обвинуваченим не менше семи ударів по обличчю, тулубу та ногах потерпілої;

-актом медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого сп`яніння №44 від 09.12.2014 року;

-поясненнями даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_16 з яких вбачається, що тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, та які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, переконливо свідчать про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину є доведеною, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.
Твердження захисника про непослідовність пояснень ОСОБА_17 даних на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки у вироку суд першої інстанції посилався на показання останнього, дані ним в судовому засіданні, які є чіткими і послідовними, а відповідно до п.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Інші доводи апеляційної скарги захисника не заслуговують на увагу, так як були предметом розгляду у судді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.
При цьому, твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення на думку колегії суддів є вірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Локачинського районного суду від 17.07.2014 року, ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 321, ст. 70 КК України і заміненого ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.01.2013 року більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт на строк 1 рік 10 місяців 11 днів у зв`язку із відбуттям останнім двох третин або 1 року 2 місяців та 12 днів покарання у виді виправних робіт.

Таким чином, невідбута ОСОБА_7 частина покарання у виді виправних робіт становить 7 місяців та 29 днів.

Враховуючи наведене, та те, що новий злочин ОСОБА_7 вчинено 09.12.2014 року, а саме протягом невідбутої частини покарання то останньому остаточне покарання слід призначати за сукупністю вироків з врахуванням положень ст. 72 КК України.

Всупереч зазначеному, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, судом не було застосовано положення ст.ст. 71, 72 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок винесений з порушенням закону України про кримінальну відповідальність, а призначене обвинуваченому покарання є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, а тому, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з ст. 65 КК України апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який є працездатним, посередньо характеризується, притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий умисний злочини протягом невідбутої частини покарання, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність та його вперте небажання стати на шлях виправлення, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжують покарання, а саме - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
З врахуванням усіх зазначених вище обставин у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд Волинської області-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 6 місяців виправних робіт за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2010 року, яке замінено ухвалою Локачинського районного суду від 17.07.2014 року, що з врахуванням положень ст. 72 КК України складає 2 місяці позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: