АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/998/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001595 від 20.08.2014 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не має місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.04.2010 року за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 16.01.2014 року звільнений з місць позбавлення волі;
- Шевченківським районним судом м. Києва від 12.08.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 3 квітня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України, на час іспитового строку, на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в розмірі 589, 68 грн.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_7 , 19.08.2014 приблизно о 13 годині 50 хвилин, діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, у вагоні електропотягу на станції метро "Героїв Дніпра" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав із центрального відділення сумки, яка висіла у потерпілого ОСОБА_9 на плечі, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились студентський квиток, банківська картка, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють та гроші в сумі 300 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 26.08.2014 приблизно о 10 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Контрактова площа - Тараса Шевченка" КП "Київський Метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_10 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із задньої кишені штанів, в які потерпілий ОСОБА_11 був одягнутий, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились банківські картки, студентський квиток та посвідчення водія, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять та грошові кошти в сумі 300 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 03.09.2014 приблизно о 8 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Вокзальна - Університет" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_12 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із правої кишені джинсових штанів, в які потерпілий ОСОБА_12 був одягнутий, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились картка киянина, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє та грошові кошти в сумі 350 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 03.09.2014 приблизно о 11.00 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Тараса Шевченка - Петрівка" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_13 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із центрального відділення сумочки, яка висіла у потерпілого ОСОБА_13 через плече, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились паспорт громадянина України, дві банківські картки, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють та грошові кошти в сумі 300 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 03.09.2014 приблизно о 20.10 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Печерська - Видубичі" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_14 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із центрального відділення сумки, яка висіла у потерпілого ОСОБА_15 на плечі, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились посвідчення водія, чотири банківські картки, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють та грошові кошти в сумі 750 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим па власний розсуд.
Крім того, 04.09.2014 приблизно о 08.15 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Вокзальна - Університет" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_16 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із правої зовнішньої кишені піджака, в який потерпілий ОСОБА_16 був одягнений, чуже майно, яке належало останньому, а саме мобільний телефон «Самсунг С3322», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 469 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 05.09.2014 приблизно о 08.50 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужою майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду на перегоні між станціями "Либідська - Палац України" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_17 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із центрального відділення сумки, яку потерпіла ОСОБА_17 тримала на правому плечі, чуже майно, яке належало останній, а саме мобільний телефон "Prestigio", чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 480 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 12.09.2014 приблизно о 08.40 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, під час проїзду у вагоні електропотягу на перегоні між станціями метро "Дружби Народів - Печерська" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_18 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із центрального відділення сумки, яка висіла у потерпілої ОСОБА_18 на плечі, чуже майно, яке належало останній, а саме гаманець, який для потерпілої не становить матеріальної цінності, в якому знаходились посвідчення водія, банківська картка, страхова картка, пропуск, проїзний квиток які для потерпілої матеріальної цінності не представляють та грошові кошти в сумі 1000 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 14.09.2014 приблизно о 19.40 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду від станції метро "Університет" до станції метро "Театральна" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_19 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з задньої кишені одягнених на потерпілому ОСОБА_19 джинсових штанів, чуже майно, яке належало останньому, а саме гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, в якому знаходились посвідчення водія, банківські картки, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють та грошові кошти в сумі 600 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 15.09.2014 приблизно о 08.15 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду від станції метро "Театральна - Університет" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_20 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із переднього відділення сумки, яку потерпілий ОСОБА_20 тримав на плечі, чуже майно, яке належало останньому, а саме чохол з-під окулярів, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились мобільний телефон "Алкатель 8000 D", вартість якого згідно висновку експерта №100тв від 19.09.2014 - 900 грн., в якому знаходились сім-картка з підключенням до оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої гроші відсутні, та в чохлі знаходились гроші в сумі 200 грн. та приписне посвідчення видане на ім`я ОСОБА_20 , яке для потерпілого матеріальної цінності не представляє, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 1100 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 16.09.2014 приблизно о 17.20 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу під час проїзду від станції метро "Майдан Незалежності - Площа Льва Толстого" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_21 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із бокового відділення сумки, яку потерпіла ОСОБА_21 тримала з правого боку, чуже майно, яке належало останній, а саме мобільний телефон "Айфон 4С", вартість якого згідно висновку експерта №101тв від 19.09.2014 - 2820 грн., в якому знаходились сім-картка з підключенням до оператора мобільного зв`язку "Київстар", яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 6 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 2826 грн., після чого, розпорядився викраденим на власний розсуд.
Крім того, 18.09.2014 приблизно о 09.40 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, під час посадки до вагону на платформі станції "Вокзальна" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_22 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із центрального відділення сумочки, яка висіла у потерпілої ОСОБА_22 за спиною, чуже майно, яке належало останній, а саме гаманець, який для потерпілої не становить матеріальної цінності, в якому знаходились банківські картки, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють та гроші в сумі 535 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд,
Крім того, 18.09.2014 приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропотягу на станції метро "Тараса Шевченка" КП "Київський метрополітен", знаходячись поруч з ОСОБА_23 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно таємно викрав із Центрального відділення сумки, яка висіла у потерпілої ОСОБА_23 на плечі, чуже майно, яке належало останній, а саме гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходились студентський квиток, два квитки на потяг сполученням "Київ - Львів", проїзний квиток які для потерпілої матеріальної цінності не представляють та гроші в сумі 100 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_24 , просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В своїх доводах прокурор вказує, що суд безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, вчинив кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став. Вважає призначене покарання з застосуванням ст. 75 КК України необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 65 КК України. Крім того, звертає увагу на те, що обвинувачений скоїв 13 епізодів злочинної діяльності, всі вони умисні та закінчені, та шкоду завдану ними не відшкодовано. На підставі чого, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Захисник ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах викладених у вироку суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались судом за його згодою та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і в суді апеляційної інстанції, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, як крадіжка, вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, суд першої інстанції у відповідності до положень ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, не працює, врахував його стан здоров`я, сімейний стан, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, тобто більш суворому виді покарання з числа передбачених за вчинені злочини.

Одним із доводів апеляції прокурора є м`якість призначеного обвинуваченому покарання, оскільки, на його думку, застосування до ОСОБА_7 ст.ст. 75, 76 КК України є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, і колегія суддів з позицією прокурора погоджується з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як видно з вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, врахував дані про те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має батьків похилого віку - 76 років, у яких є єдиним годувальником, має тяжку невиліковну хворобу, а також те, що він перебуває в реабілітаційному центрі «Я надія», президентом якого характеризується виключно позитивно, та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття у вчиненому, а тому вважав за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає матеріалам кримінального провадження.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про те, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та інші обставини кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі. Після його звільнення з місць позбавлення волі 16.01.2014 року він знову вчинив нові злочини, за які був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 12.08.2014 року та звільнений від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на підставі акту про амністію у 2014 році. Після чого ОСОБА_7 вже через тиждень приступив до систематичного вчинення крадіжок майна громадян в поїздах метрополітену. Спричинену потерпілим шкоду не відшкодував.
Наведене свідчить про стійку антисоціальну спрямованість ОСОБА_7 , його небажання стати на шлях виправлення.
З огляду на те, що ОСОБА_7 тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення не працював, суд першої інстанції без достатніх підстав врахував, що він є єдиним годувальником пристарілих батьків, і таких даних у справі немає.
З урахуванням зазначених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ст.75 КК України, та без достатніх підстав звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

В зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює новий вирок.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, значну кількість епізодів крадіжок ( тринадцять) протягом нетривалого проміжку часу одного місяця, інші обставини кримінального провадження, встановлені за результатами апеляційного розгляду, дані про особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте, як видно з матеріалів провадження, не став на шлях виправлення і продовжив злочинну діяльність, причинену потерпілим шкоду не відшкодував, з урахуванням наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Саме таке покарання за висновком колегії суддів відповідно до ст. 65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для призначення більш суворого покарання, як про це просить в апеляції прокурор, з урахуванням віку, стану здоров`я та сімейного становища обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, а тому апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_24 , задовольнити частково.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 участині призначення йому покарання скасувати .
Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Строк відбування покарання обвинуваченим відраховувати з моменту фактичного затримання в зв`язку із зверненням вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4