В И Р О К
Іменем України
26.11.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Біля 20 години 00 хвилин 19.06.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю господаря садиби - ОСОБА_5 , через відчинені двері проник в одне з приміщень сараю, звідки крізь отвір у даху потрапив на горище, з якого через діру у стелі проник до сусіднього приміщення сараю, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку кутової шліфувальної машинки "Арсенал КШМ-125/1100Е" вартістю 350 грн., після чого разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що близько 20 години вечора 19.06.2015 року він підійшов до будинку дружини свого дядька - ОСОБА_5 в с.Телелинці Жмеринського району, щоб попросити цигарок. Натомість, побачивши, що господарі перебувають всередині будинку, він вирішив викрасти кутову шліфувальну машинку, яку раніше бачив у них у сараї, подекуди спілкуючись із ними та допомагаючи по господарству. З цією метою увійшов у незачинені двері всередину сараю та піднявся на горище, яким перейшов на другу половину споруди, де спустився крізь отвір у стелі, узяв кутову шліфувальну машинку, що там зберігалась, та, тримаючи її в руці, зворотнім шляхом вибрався надвір і попрямував у бік траси, де спинив попутну машину, якою дістався до перехрестя на с.Коростівці, звідки маршрутним автобусом доїхав до залізничного вокзалу с.Жмеринка, де продав викрадену кутову шліфувальну машинку за 200 грн. незнайомому таксистові.
Із найменуванням та вартістю викраденого майна за відповідними даними обвинувачення погодився. У вчиненому щиро розкаявся. Просив його суворо не карати, зауваживши, що він добровільно відшкодував наразі завдану вчиненим злочином шкоду потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши до суду письмову заяву про розгляд даної справи без її участі, вказавши, що претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має з підстав повного відшкодування ним завданої шкоди, щодо міри покарання покладається на розсуд суду та просила останнього суворо не карати.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений повідомив, що правильно розуміє зміст цих обставин; його позиція є істинною та добровільною.
Судом було роз`яснено учасникам судового розгляду, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного обсягу та порядку дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є тяжким злочином, разом з тим не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних протиправних дій, поєднаних з проникненням у приміщення.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений вважається особою, яка не має судимості, наразі він ніде офіційно не працює, існуючи за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, послідовно та активно сприяв встановленню істини у справі, добровільно відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, обставини чого підтверджені письмовою заявою потерпілої особи, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого безальтернативного за санкцією відповідної частини вказаної статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог ст.69 КК України.
Одночасно, приймаючи до уваги, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, з урахуванням особи ОСОБА_4 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, та приймаючи до уваги думку потерпілої, яка не вимагала суворого покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період іспитового строку.
За відсутності за даними обвинувального акту витрат на залучення експерта, незастереження речових доказів та незаявлення клопотань щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому судом ці питання не вирішуються.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, що покладаються на нього судом, а саме :
1) не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1