У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2016 р. м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород матеріали справи за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 09.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р.,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 09.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р.

Скаргу мотивує тим, що 04.12.2015 р. вона отримала рекомендованим листом постанову слідчого від 09.06.2015 р. СВ Ужгородського РВ УВМС України в Закарпатській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні її, ОСОБА_5 , потерпілою у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р. за ч. 1 ст. 364 КК України, що було відкрите за її повідомленням про злочин. Але слідчим було внесено до ЄРДР неправдиві дані про заявника, повідомлення стосувалося незаконного відчуження майна територіальної громади м. Чоп на протязі 2006-2014 років. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Слідча нічим не обґрунтувала відмову у визнанні її потерпілою у постанові. Суперечливим та незрозумілим є спростування ОСОБА_4 у свої постанові в справі незаконного відчуження майна громади, за статтями які не досліджувалися у даному кримінальному провадженні, та дії посадових осіб Чопської міської рад під час проведення продажу майна не кваліфікувалися ст.ст. 129, ст. 296 КК України. Слідчий ОСОБА_4 прийшла до помилкового висновку, що вона, ОСОБА_5 , не може бути потерпілою від того, що протягом декількох років у громади міста Чоп було відчужено майно з суттєвими порушеннями законодавства, за заниженою в рази ціною, два об`єкти продано без конкурсу, а будинок побуту площею 333 кв.м. продано на таємному аукціоні всього за 50000 гри. Слідчий винесла постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р. за ч. 1 ст. 364 КК України, а описує в тексті постанові зовсім інший злочин, якій розслідується у рамках іншого кримінального провадження, тому встановити достеменно чому її не було визнано потерпілою та у якому саме проваджені неможливо. У матеріалах кримінального провадження № 0000631 від 16.05.2014 р. відсутня вказана постанова про відмову у визнанні потерпілою, як і відсутні будь-які її заяви про визнання її потерпілою у даний справі.
Під час судового розгляду скаржник ОСОБА_5 підтримала скаргу з викладених у ній обставин, просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення скарги.
Слідчий в судовому засіданні пояснила, що викладене в оскаржуваній постанові є формальною помилкою.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2015 р. ОСОБА_5 звернулася до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області з письмовою заявою в якій просила визнати її, як власника частини спільної власності територіальної громади міста, потерпілою у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р. за ч. 1 ст. 364 КК України. В заяві зазначила, що у вказаному кримінальному провадженні, відкритому фактичної по її заяві та її повідомленням у видання «Трибуна», але з метою приховати бездіяльність слідчого, який розглядав заяву від 17.04.2015 р. та не вніс протягом 24 годин відомості в неї до ЄРДР, вказаного іншого заявника, який заявником насправді не являється.
09.06.2015 р. слідчий СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст.55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Всупереч вимог ст. 9 КПК України слідчий ОСОБА_4 всебічно, повно і неупереджено не дослідила обставин кримінального провадження та не перевірила факти, викладені у заяві ОСОБА_5 .
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона за своїм змістом є суперечливою і недостатньо обґрунтованою. Так, з вступної частини оскаржуваної постанови вбачається, що постанову про відмову у визнанні потерпілим винесено за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000631 від 16.05.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч. 2, 129 ч. 1, 171 ч. 1, 356 КК України, а у резолютивній частині зазначено про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000028 від 30.01.2015 р.
У мотивувальній частині постанови слідчого вказано, що 09.06.2015 р. до СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшла письмова заява ОСОБА_5 , в якій остання просить визнати її потерпілою по даній справі. При цьому постанова містить зміст обставин, їх обґрунтування та посилання на положення ст.ст. 129, 296 ч. 2, 356 КК України, однак як встановлено кримінальне провадження зареєстроване за № 0000631, внесено до ЄРДР на підставі відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 364 КК України визначає, що суспільно-небезпечним діянням є зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
З огляду на зазначене слідчий не з`ясувала обставини за яких заявник звернувся до слідчого та не мотивувала своє рішення у відповідності до ст. 110 КПК України.
За викладених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є підставною і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 09.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р. задовольнити.

Постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 09.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000631 від 16.05.2014 р. скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1