Дата документу Справа № 318/1337/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 318/1337/15-к
№ пров. 11-кп / 778/1571/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 336 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

25 серпня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляцією прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції,

на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,

- засуджено за ст. 336 КК України до покарання у вигляді 3 років 06 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжним заходом щодо засудженого до набрання вироком законної сили залишено домашній арешт.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_7 визнаний судом винним у тому, що він, перебуваючи в запасі на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14 квітня 2015 року за наслідками проходження медичного огляду був визнаний придатним до військової служби, після чого, отримавши того ж дня особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку ( мобілізаційне посвідчення № 688) про явку о 8-30 годині 21 квітня 2015 року до комісаріату для призову на військову службу, в зазначений день, діючи умисно, до комісаріату не з`явився без поважних причин, ухилившись тим самим від призову на військову службу за мобілізацією.

В апеляції прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого і кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його невідповідності тяжкості і характеру скоєного ним злочину, ухвалення нового вироку та призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, але без застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який підтримав апеляцію, заперечення обвинуваченого проти задоволення апеляції, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Вина засудженого ОСОБА_7 в умисному ухиленні від призову на військову службу за мобілізацією за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, в достатній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за згодою учасників судового процеса у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися, його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги його щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, вчинення злочину, який не є тіжким, вперше, той факт, що він є єдиним годувальником своєї родини, маючи на утриманні неповнолітню дитину, дружину, яка доглядає за дитиною, а також до недавнього часу хворого батька, який помер в травні поточного року, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, тому дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, судова колегія вважає з огляду на зазначені обставини доводи прокурора в його апеляції про те, що ОСОБА_7 заслуговує на покарання, яке пов`язане лише з ізоляцією його від суспільства, непереконливими.

В той же час, беручи до уваги, що обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено, тяжких наслідків скоєний ним злочин не мав, йому, за правилами ст. 69-1 КК України, не міг бути призначений строк покарання, який би перевищував 2/3 максимального строку за санкцією ст. 336 КК України, тобто, 3 років 04 місяців позбавлення волі. Суд першої інстанції не дотримав цих вимог кримінального закону, отже, апеляція прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а строк покарання, призначений ОСОБА_7 , судова колегія вважає за необхідне зменшити з урахуванням вищевикладених обставин, що характеризують останнього, до 2 років 06 місяців позбавлення волі. Таким чином, судова колегія доходить висновку про те, що покарання, яке призначено ОСОБА_7 в межах санкції ст. 336 КК України, в тому числі і з застосуванням положень ст. 75 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, тому не знаходить підстав для скасування вироку за мотивом невідповідності призначеного йому покарання характеру та тяжкості скоєного ним злочину, в той же час вважає за необхідне із зазначених вище підстав той же вирок щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

У відповідності до вимог ст. 69-1 КК України зменшити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України строк покарання до 2 років 06 місяців позбавлення волі, в решті той же вирок залишити без змін.

Головуючий:

судді: