н/п 1-кп/640/701/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року мХарків
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 28.07.2014 старший лейтенант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира протитанкового взводу протитанкової батареї. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №94 від 11.11.2014 року ОСОБА_5 призначений на посаду командира мінометної батареї 1 батальйону особливого призначення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 58, 59, 130, 111-112, 395 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, старший лейтенант ОСОБА_6 , з
метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в
умовах особливого періоду, близько 08.00 год. 13 липня 2015 року, в
порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних
командирів і начальників, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 ,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 23.30
год. 20 вересня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Під час підготовчого судового засідання сторони обвинувачення й захисту звернулися до суду із клопотанням про розгляд й затвердження угоди про визнання винуватості, яка 04 грудня 2015 року укладена між прокурором та обвинуваченим.
Угода розглянута й після її перевірки на відповідність вимогам Закону судом затверджується, а у справі ухвалюється вирок з призначенням обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Суд упевнився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
ОСОБА_5 раніше не судимий, вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, розкаявся. Обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, що визнається судом в якості обставини, яка пом`якшує покарання. Враховуючи, що наслідком злочинних дій ОСОБА_5 шкоди не завдано, наявні дві пом`якшуючи вину обставини, які в сукупності з даними про особу винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд призначає узгоджене сторонами більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст.407 КК України за цей злочин. Сторони обвинувачення й захисту дійшли до згоди про призначення покарання у виді арешту на строк чотири місяці. На думку суду узгоджене покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , запобігання вчинення ним інших злочинів.
В стадії досудового слідства ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого на час розгляду справи в суді закінчився. Клопотань щодо обрання запобіжного заходу від сторін кримінального провадження не надійшло, тому підстави для його обрання відсутні.
Речових доказів, витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду від 04 грудня 2015 року про визнання винуватості укладену обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України у виді арешту на строк чотири місяці з відбуванням на гауптвахті (ч. 2 ст. 60 КК України).
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення. Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. У разі відсутності учасника судового провадження під час проголошення вироку його копію не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати цій особі.
Суддя ОСОБА_1

18.12.2015