Провадження №1-кп/761/1111/2015
В И Р О К
іменем України
23 вересня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004797 від 27.04.2015 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, українця, громадянина України, неодруженого, який не працює, з базовою середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.04.2014 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 190 КК України на сто годин громадських робіт; 13.08.2014 року ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 8 квітня 2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за ч. 1 ст. 190 КК України, отже діючи повторно, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 23-В, при зустрічі з потерпілим ОСОБА_6 звернув свою увагу на його мобільний телефон «Нокіа-500», який йому необхідно було зарядити, а далі, маючи корисливий мотив та реалізуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою вказаного потерпілого, запропонував останньому передати йому згаданий телефон для того, щоби він міг його зарядити, на що потерпілий ОСОБА_6 погодився, передавши зазначений телефон. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 залишив заряджатися цей телефон у своєї знайомої на ринку «Крокус» за цією ж адресою, після чого, зайшовши разом з потерпілим ОСОБА_6 до окремого магазину, повідомив останньому, що йому треба відійти, і в цей момент повернувся до місця, де заряджався телефон потерпілого, та забрав зазначений телефон, вартістю 650 гривень, в якому знаходилась сім-карта, вартістю 30 гривень, з коштами на рахунку в сумі 20 гривень, а всього майно на суму 700 гривень, розпорядившись в подальшому цим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди ОСОБА_6 на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив викладені обставини вчинення злочину, та при цьому пояснив, що 26 квітня 2015 року він зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , якому необхідно було зарядити телефон. Він вирішив заволодіти вказаним телефоном, для чого, користуючись довірою вказаного потерпілого, запропонував останньому залишити на зарядку згаданий телефон у своєї знайомої на ринку «Крокус», на що ОСОБА_6 погодився, передавши йому цей телефон. Потім, залишивши заряджатися зазначений телефон, вони з потерпілим пішли до магазину, де він повідомив ОСОБА_6 про необхідність відлучитися, та залишивши його, він повернувся за телефоном, забрав його собі і розпорядився ним пізніше на власний розсуд.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, то такі його дії, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем роботи у минулому характеризується позитивно.

Крім того, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 відповідного виду та розміру покарання, передбаченого в санкції ч. 2 ст. 190 КК України, суд бере до уваги, що останній вчинив злочин будучи вже раніше звільненим на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від подальшого відбування покарання за вчинення злочину у минулому, що, на думку суду, свідчить про його схильність до протиправних проявів, а й отже, на необхідність у застосуванні найбільш суворого виду покарання, тобто позбавленні волі, при цьому у максимальному розмірі.

Водночас, з урахуванням всіх обставин даної справи, в тому числі і того, що потерпілий ОСОБА_6 під час досудового розслідування матеріальних претензій до ОСОБА_4 не заявляв та повідомив про відсутність таких намірів і в подальшому, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку і в подальшому пообіцяв не порушувати закон, на переконання суду, в цьому конкретному випадку є можливість його виправлення без відбування покарання, і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі, а саме: сім картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» номер абонента НОМЕР_1 слід зберігати в матеріалах провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за якою призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на протязі іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді «особистого зобов`язання» по відношенню до ОСОБА_5 скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у справі, а саме: сім картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» номер абонента НОМЕР_1 - зберігати в матеріалах провадження

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1