АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-кп/791/756/15 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: ст.393 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

8 вересня 2015 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 1.07.2015р. по кримінальному провадженню №0006060 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, українця, гр-на України, освіта середня неповна, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 10.12.2007р. вироком Суворовського районного суду м.Херсона за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 2) 02.02.2011р. вироком Суворовського районного суду м.Херсона за ст.ст.15 ч.3, 289 ч.2, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_8

засуджений за ст.393 ч.2 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 02.02.2011р. (у виді 1 року позбавлення волі) і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з поміщенням до кримінально виконавчої установи закритого типу; початок строку відбування покарання обчислюється з 07.11.2014р.; запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений - тримання під вартою.

За вироком суду стягнуто з ОСОБА_8 на користь Північної виправної колонії №90 УДПтС України в Херсонській області 17066,71 грн., в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи особою засудженою вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 02.02.2011р. до покарання у виді позбавлення волі, і відбуваючи покарання в Північній виправній колонії №90 УДПтС України в Херсонській області (далі - ПВК №90), розташованій за адресою: м.Херсон, вул.Некрасова,234, з особою, матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження, групою осіб без попередньої змови, 27.09.2014р. близько 03 год. 30 хв., умисно без належного дозволу, з особистих спонукань без будь - яких поважних причин таємно відчинив за допомогою ложки шляхом просунення руки .в отвір для роздачі їжі металевий зовнішній засув дверей камери. ДПК №11, після чого невстановленим досудовим розслідуванням способом відчинив ЕМЗ «Примула», першу відсікаючи хвіртку, що встановлена у коридорі ДПК, ґратчасті та суцільно металеві вхідні двері до приміщення ДПК, переліз шляхом пошкодження рабиці, яка знаходиться з верху біля входу в ДПК огородження забору ДПК, переліз огороджу суцільного наповнення, що локалізує ДПК, при цьому відірвав козирок та розірвав нитку колючого дроту падаючого козирка системи тривожної сигналізації «Кіпаріз». що встановлена на вище вказаній огорожі, направився до виробничої зони, яка прилягає до ділянки №10, переліз попереджувальну огорожу діляни №5 внутрішньої забороненої зони, відірвав два кільця колюче - ріжучої стрічки «Єгоза», що встановлена на вказаній вище огорожі, розсунув нитки колючого дроту попереджувального рубежу виявлення «Сосна-М», що знаходиться на ділянці №2, пошкодив полотно телеємкісної системи виявлення, пошкодив протипідкопну огорожу на ділянці №3, переліз противтечову огорожу, відірвав сітку рабицю та зігнув кільця колюче ріжучої стрічки «Єгоза», що встановлена на вище вказані огорожі, шляхом пошкодження колючого дроту переліз маскувальну огорожу, що знаходиться на дільниці №3 зовнішньої забороненої зони, внаслідок чого покинув територію ПВК №90 та зник у невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду. Так, суд неправомірно поклав в основу вироку показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки вони являються працівниками виправної колонії і зацікавлені у результатах справи. Показання вказаних свідків є недопустимими. Суд не врахував, що він не пошкоджував інженерно-технічні засоби колонії, а йшов по слідах іншого засудженого, тобто інженерно-технічні засоби вже були пошкоджені. У зв`язку з цим, суд неправильного та без доказово засудив його за ч.2 ст.393 КПК України, тоді, як слід було - за ч.1 ст.393 КПК України. Вказане у свою чергу порушило його конституційні права, зокрема право на захист. Висновки суду про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.393 ч.2 КПК України ґрунтуються на припущеннях та на доказах зібраних з порушенням вимог КПК України. Просить скасувати вирок, винести своє рішення, яким перекваліфікувати його дії зі ст.393 ч.2 КПК України на ст.393 ч.1 КПК України, зменшивши строк покарання, або направити справу на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Вислухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити; думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін; розглянувши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що дійсно здійснив втечу з місця позбавлення волі, проте втечу здійснив самостійно, ні з ким про це не домовлявся. Так, прокинувшись вночі побачив, що двері камери були відчинені, йому стало цікаво, що відбувається, тому він вийшов з камери, потім - з приміщення ДПК, після чого опинився у дворі, де побачив, як якась особа перелазить через паркан. По одягу він зрозумів, що тією особою був інший засуджений, який тримався з ним в камері і якого в момент, коли він проснувся, в камері не було. Йому стало цікаво, що той засуджений буде робити далі, і він почав рухатися за ним, в результаті чого опинився на території виробничої зони колонії. Там на деякий час він втратив з поля зору того засудженого, а коли побачив, то зрозумів, що той хоче здійснити втечу, після чого продовжив рух за ним. Показав, що їхня втеча була помічена співробітниками колонії, оскільки коли він вже був за парканом, яким огороджена територія колонії, то чув постріли, проте йому вдалося втекти, однак згодом він був затриманий в м.Одесі. Під час втечі він не пошкоджував засоби охорони, вони вже були пошкоджені.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_8 своєї вини, вона у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 про те, що з колонії втекли двоє засуджених і по маршруту їх втечі було виявлено пошкодження інженерно-технічних засобів охорони.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , про те, що будучи молодшим інспектором відділу охорони в ПВК №90 на час інкримінованого ОСОБА_8 злочину, перебував на добовому чергуванні на спостережній вишці, коли близько 3 год. 30 хв. почув гавкіт собак та постріл, незабаром побачив, як на його ділянку вибігли дві особи та почали пробувати ламати залізну огорожу, однак їм не вдалося цього зробити, вони лише погнули її і почали бігти в його напрямку, після цього він зробив два постріли в бік тих осіб, але не влучив. Бачив, що один з втікачів заліз на стовп та перескочив паркан у бік вул.Ракетної, як подолав огорожу другий втікач - не бачив.

Показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що вони відбувають покарання у ПВК №90 та перебували в одній камері з ОСОБА_8 та іншим засудженим. Коли їх близько 4 год. їх розбудили представники адміністрації колонії, то виявилось що ОСОБА_8 та інший засуджений у камері відсутні.

Відповідно до акту обстеження (а.п.62-63), висновку попередньої службової перевірки, складеному 29.09.2014р. за результатами першочергових заходів з метою встановлення обставин втечі зі схемою вірогідного маршруту пересування засуджених (а.п.142-149), а також протоколів огляду місця події від 27.09.2014р. з фото таблицями (а.п.125-126, 129-141), - зафіксовані пошкодження інженерно-технічних засобів охорони ПВК №90 за маршрутом втечі обвинуваченого.

Таким чином, вказані докази, які були судом досліджені, перевірені та оцінені у сукупності, повністю підтверджують вину ОСОБА_8 у втечі з місця позбавлення волі, вчиненою особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, з пошкодженням інженерно - технічних засобів охорони.

Дії ОСОБА_8 за ст.393 ч.2 КК України кваліфіковані правильно, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого, які це оспорюють є необґрунтованими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни вироку, - не встановлено.

Вирок суду належним чином мотивований, має однозначні судження і не має припущень, його висновки конкретні і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, які це заперечують являються безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд неправомірно поклав в основу вироку недопустимі докази, зокрема, показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки вони являються працівниками виправної колонії і зацікавлені у результатах справи, є безґрунтовними. Відповідно до вимог ст.65 ч.1 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Зазначеною статтею КПК України не заборонено допитувати працівників виправної колонії. Враховуючи, що показання вказаних свідків повністю узгоджуються між собою, а також з актом обстеження, з висновком попередньої службової перевірки, за результатами першочергових заходів по встановленню обставин втечі зі схемою, з протоколами огляду місця події з фототаблицями, у суду не було підстав ставити під сумнів достовірність показань свідків. При таких обставинах, суд обґрунтовано поклав показання свідків в основу вироку.

Ствердження апелянта про те, що він не пошкоджував інженерно-технічні засоби колонії, - спростовується показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він бачив, як обидва втікача пробувати ламати залізну огорожу, погнули її. Крім того, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , актом обстеження, висновком попередньої службової перевірки, за результатами першочергових заходів по встановленню обставин втечі зі схемою, протоколами огляду місця події з фото таблицями підтверджений факт пошкодження інженерно-технічних засобів охорони ПВК №90 за маршрутом втечі обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про порушення судом його права на захист є голослівним. Так, відповідно до журналу судового засіданні та технічного запису судового процесу, обвинувачений мав в судовому засіданні захисника, йому була вручена пам`ятка про його права, останні повною мірою були забезпечені під час судового розгляду.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких; дані про особу винного, який характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.34-36); обставини, що пом`якшують покарання часткове визнання вини та щире каяття; відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, воно є справедливе, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення покарання, про що просить апелянт, немає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишите без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 1.07.2015р. щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :