Справа № 551/1087/14-к
Провадження № 1-кс/525/112/2014
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року сел. Велика Багачка

Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.306 КПК України скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 щодо нездійснення останнім у термін та спосіб, передбачений ст.220 КПК України розгляду клопотань від 25.09.2014 року, -

в с т а н о в и в:

09.12.2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Апеляційного суду Полтавської області надійшли матеріали за скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 01.12.2014 року задоволено подання голови Шишацького районного суду про зміну підсудності у провадженні за скаргою ОСОБА_3 і провадження передано на розгляд Великобагачанського районного суду Полтавської області.

Із змісту скарги представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що в слідчому відділенні Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження №0000100 за фактом спричинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_4 . Вказує, що він є представником потерпілого ОСОБА_4 ще під час дії КПК України в редакції 1960 року, оскільки ОСОБА_4 видав йому належним чином оформлену довіреність для представництва його інтересів яка потерпілого, оскільки кримінальна справа по даному факту була порушена ще у 2006 році. Вказує, що орган досудового розслідування СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області та процесуальний керівник вищевказаного кримінального провадження (яке стало таким після прийняття нового КПК України) ОСОБА_8 не вважають в даний час його, ОСОБА_3 , належним представником потерпілого ОСОБА_4 , не дивлячись на те, що це представництво інтересів потерпілого триває з часу дії КПК України 1960 року і по даний час, виходячи з ч.4 ст.20 КПК України, не звужує процесуальних прав потерпілого, а також підозрюваного чи обвинуваченого; при цьому, він належним чином допускався до участі у справі як представник потерпілого ОСОБА_4 як в період досудового слідства, так і в судах різних інстанцій. ОСОБА_3 вважає, що з урахуванням положень ст.22 Конституції України не може відбуватися звуження процесуальних прав потерпілого ОСОБА_4 та погіршення його процесуального становища, оскільки в даний час орган досудового розслідування не вважає його, ОСОБА_3 , належним представником потерпілого. Також заявник ОСОБА_3 посилається на те, що 25.09.2014 року під час досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні він надав на розгляд прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 (який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні і є старшим групи прокурорів-процесуальних керівників у зазначеному кримінальному провадженні) клопотання про скасування незаконних та необґрунтованих постанов старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000100 за фактом спричинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_4 та ініціювання перед органом досудового розслідування питання про відсторонення слідчого ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Заявник вказує, що прокурор прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_8 в порядку, строки та спосіб, визначений ст.220 КПК України не розглянув його письмові клопотання від 25.09.2014 року і 29.09.2014 року направив на його ім`я письмову відповідь, яка, як вказує заявник, є невмотивованою, по суті його клопотання даним прокурором не були розглянуті, постанова за наслідками розгляду його клопотань прокурором не виносилась, відповідно, будь-які мотиви відмови також не наведені. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням змісту скарги заявник вважає, що в даному випадку має місце бездіяльність прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 , яка полягає в тому, що він фактично не розглянув клопотання від 25.09.2014 року, не задовольнив клопотання про скасування незаконних та необґрунтованих постанов слідчого ОСОБА_9 за наявності для того підстав, а також щодо ініціювання питання про відсторонення слідчого ОСОБА_9 від проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не вчинив жодних дій на виконання клопотань, якщо прокурор вважав ці клопотання недоцільними, то мав би винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні його клопотань. Тобто, як вказує заявник, у прокурора було два варіанти, або задовольнити клопотання та вчиняти дії на їх виконання, або винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання, при цьому, ані першого, ані другого прокурором здійснено не було, тому, як вказує заявник, в даному випадку має місце бездіяльність прокурора.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 у скарзі просить визнати незаконною бездіяльність прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 , що полягає у не вчиненні жодних дій на виконання його клопотань від 25.09.2014 року; у невинесенні прокурором вмотивованої постанови про відмову у задоволенні його клопотань у випадку думки прокурора про недоцільність вчинення дій на їх виконання; фактичному не розгляді його клопотань від 25.09.2014 року, що випливає з вищевикладених пунктів; незадоволенні його клопотань від 25.09.2014 року за наявності для того підстав; при цьому, усі ці діяння мали б бути вчинені протягом не більше 3 днів та просить зобов`язати прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 : винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні його клопотань; задовольнити його клопотання; вчинити дії на виконання його клопотань, тобто припинити вищевикладену бездіяльність (а.с.а.с.1-6).

В судовому засіданні 22.12.2014 року особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 обґрунтування скарги підтримав повністю, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені у скарзі і просив її задовольнити. Потерпілий ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день і час розгляду скарги ОСОБА_3 (а.с.56). Старший прокурор прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_8 в судове засідання 22.12.2014 року не з`явився, від прокуратури Шишацького району Полтавської області 22.12.2014 року надійшов лист, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_8 та інші працівники прокуратури Шишацького району Полтавської області зайняті в судових засіданнях в інших судових процесах; прокуратура Шишацького району Полтавської області вважає дії старшого прокурора прокуратури Шишацького району щодо розгляду клопотання від 25.09.2014 року ОСОБА_3 законними (а.с.а.с.68-69). Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення та міркування особи, яка подала скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , вивчивши наявні матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 і давши їм належну правову оцінку приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для часткового задоволення скарги представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 щодо нездійснення останнім у термін та спосіб, передбачений ст.220 КПК України розгляду клопотань від 25.09.2014 року, виходячи з таких підстав.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується прийняттям одного з процесуальних рішень, що передбачено п.5 ст.3 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в слідчому відділенні Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області станом на 07.03.2014 року знаходилось кримінальне провадження №0000100 за фактом спричинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України. При цьому вбачається, що дана справа до набрання чинності КПК України 2012 року розслідувалась за правилами КПК України в редакції 1960 року, а після набрання новим КПК України чинності досудове розслідування по даному кримінальному провадженню здійснюється за правилами КПК України 2012 року (а.с.а.с.1-6,7-8).

На даний час з матеріалів кримінального провадження №0000100 за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 виділені матеріали кримінального провадження №0000432 від 29.10.2014 року за фактом нанесення ударів ОСОБА_4 ОСОБА_7 із попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.126 КК України (а.с.а.с.61,65).

Зі змісту скарги представника потерпілого ОСОБА_3 та листа прокурора Шишацького району Полтавської області від 22.12.2014 року вбачається, що під час досудового розслідування кримінальної справи, яка розслідувалась за правилами КПК України 1960 року ОСОБА_3 був визнаний та допущений до участі у справі як представник потерпілого ОСОБА_4 згідно довіреності останнього, однак, після набрання чинності КПК України 2012 року та внесення відомостей по цій справі до Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_3 було відмовлено в допуску до участі в кримінальному провадженні в якості представника потерпілого ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ст.58 КПК України він не може бути представником потерпілого (а.с.а.с.1-6, 68-69).

З ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 27 серпня 2014 року щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 4 серпня 2014 року вбачається, що в ході апеляційного перегляду було досліджено матеріали кримінального провадження №0000100 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Вказано, що відсутність в даному провадженні постанови слідчого про визнання ОСОБА_3 представником потерпілого ОСОБА_4 компенсується сукупністю інших документів, з яких вбачається, що ОСОБА_3 був допущений слідчим та користувався процесуальними правами представника потерпілого у кримінальному провадженні. Зазначена обставина, зокрема, підтверджується: нотаріально посвідченою довіреністю від 6 вересня 2011 року, якою ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_3 бути його представником з усіма процесуальними правами та обов`язками, які надано законом потерпілому, суб`єкту оскарження в процесі; протоколами від 9 вересня 2011 року та від 2 листопада 2011 року, якими в порядку ст. 217 КПК України (1960 р.) представнику потерпілого ОСОБА_3 оголошено про закінчення досудового слідства; зареєстрованою 01.11.2011 року за вх. №С-258 заявою ОСОБА_3 на адресу начальника Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області з проханням про ознайомлення його з матеріалами кримінальної справи; протоколом оголошення представнику потерпілого ОСОБА_3 про закінчення розслідування і ознайомлення з матеріалами справи від 01.11.2011 року; копіями постанови та окремої постанови від 01.12.2011 року ухваленими Шишацьким районним судом Полтавської області за результатами розгляду справи № 4-42/11 за скаргою представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області про закриття кримінальної справи від 16.08.2011 року. Таким чином, судом апеляційної інстанції в ході апеляційного перегляду скарги ОСОБА_3 було встановлено, що він дійсно в ході досудового розслідування був допущений до участі в кримінальній справі в якості представника потерпілого ОСОБА_4 . Апеляційний суд зробив висновок про те, що на час подачі до суду скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_3 мав статус представника потерпілого, тому судове рішення про повернення скарги ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 є незаконним, оскільки представник потерпілого відноситься до кола осіб, яким згідно ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування надано право оскарження дій, бездіяльності слідчого (а.с.а.с.78-82).

Також встановлено, що довіреністю від 6 вересня 2011 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником в будь-яких підприємствах, установах і організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності та галузевої належності, в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, їх структурних підрозділах, в правоохоронних органах, органах слідства та прокуратури, органах державтоінспекції, а також представляти його інтереси в судах усіх інстанцій, в тому числі місцевих, адміністративних, апеляційних, апеляційних адміністративних, Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному Суді України, Вищому адміністративному суді України з усіма процесуальними правами та обов`язками, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому (а.с.90). Дана довіреність видана строком на три роки та дійсна до 26 вересня 2014 року, зареєстрована в реєстрі за №2-1111. Довіреністю від 04.09.2014 року ОСОБА_4 продовжив повноваження ОСОБА_3 на три роки, до 04.09.2017 року (а.с.74).

Старший прокурор прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_8 є старшим групи прокурорів-процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000100 (а.с.а.с.68-69).

25.09.2014 року до прокуратури Шишацького району Полтавської області на адресу старшого прокурора прокуратури Шишацького району-процесуального керівника ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 , зі змісту якого вбачається, що він просив скасувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчого ОСОБА_9 та ініціювати перед керівництвом органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого, так як майже вісім років слідства доказано неефективність його роботи (а.с.а.с.70-71).

29.09.2014 року за №29с-09 на ім`я ОСОБА_3 старшим прокурором прокуратури Шишацького району ОСОБА_5 було направлено лист про розгляд його клопотання від 25.09.2014 року (а.с.а.с.7-8,75-76).

З листа прокуратури Шишацького району Полтавської області від 22.12.2014 року вбачається, що оскільки ОСОБА_3 не являється учасником кримінального провадження №0000100 і не являється учасником будь-якого іншого кримінального провадження, то вказані клопотання ОСОБА_3 розглядалися не в порядку ст.220 КПК України, якою передбачено порядок розгляду клопотань сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, а відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» (а.с.а.с.68-69).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, уповноважений, зокрема, починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівництвом органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

З досліджених матеріалів за даною скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 під час дії положень КПК України в редакції 1960 року набув процесуального статусу представника потерпілого, здійснював свої функції та діяв в інтересах потерпілого ОСОБА_4 . На даний час кримінальне провадження (частина з якого виділена) не закінчено і продовжує здійснюватись на підставі КПК України в редакції 2012 року, згідно якого змінено вимоги щодо представництва потерпілого. Відповідно до п.17 Перехідних положень КПК України особи, які на день набрання чинності цим Кодексом беруть участь у кримінальному провадженні в якості захисників і не мають статусу адвокатів продовжують здійснювати повноваження захисника в такому кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а також судового провадження в судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій та Верховному Суді України. Відповідно до положень ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів, внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Разом з цим, проаналізувавши зміст ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 27.08.2014 року, в контексті вищевказаних положень Конституції України та суті і змісту інституту представництва потерпілого в даних конкретних обставинах (набуття ОСОБА_3 повноважень представника потерпілого під час дії КПК України 1960 року і продовження статусу потерпілого ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження згідно з положеннями КПК України в редакції 2012 року), з урахуванням змісту також і ухвал апеляційного суду від 10.09.2014 року, суд приходить до висновку, що станом на 25.09.2014 року (день звернення ОСОБА_3 як представника потерпілого ОСОБА_4 до процесуального керівника кримінального провадження №0000100 ОСОБА_5 ) ОСОБА_3 був належним представником потерпілого ОСОБА_4 , тому, відповідно, у старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 як старшого групи прокурорів-процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000100 не було підстав для розгляду заявлених ОСОБА_3 клопотань від 25.09.2014 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», ці клопотання, виходячи з процесуального статусу ОСОБА_3 необхідно було розглядати в порядку та спосіб, передбачений ст.220 КПК України. При цьому, зі змісту прохальної частини клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 25.09.2014 року, адресованого на ім`я процесуального керівника ОСОБА_5 вбачається, що він просив уповноваженого прокурора прийняти певні рішення, що згідно пунктів 7,8,9 ч.1 ст.36 КПК України відносяться до повноважень прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідування.

Згідно ч.1 ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Згідно ч.3 цієї статті, рішення прокурора приймається у формі постанови, при цьому, постанова виноситься у випадках, передбаченим цим Кодексом. Постанова прокурора складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини (ч.5 ст.110 КПК України).

У відповідності до положень ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Відповідно до ч.2 цієї статті, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

При цьому, прокурор зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо) такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним. Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність прокурора щодо нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, виходячи з вищевикладеного та системного аналізу досліджених матеріалів даної скарги вбачається, що при розгляді клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 25.09.2014 року, виходячи з процесуального статусу ОСОБА_3 як представника потерпілого ОСОБА_4 було допущено бездіяльність щодо невинесення в порядку та спосіб, передбачений ст.220 КПК України відповідного процесуального рішення (постанови) за наслідками розгляду клопотання від 25.09.2014 року (зокрема, про відмову у задоволенні клопотань у випадку думки прокурора про недоцільність вчинення дій та відсутності передбачених законом підстав для задоволення клопотань). З урахуванням вимог ч.1 ст.36 КПК України про те, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, з урахуванням того, що частина матеріалів з кримінального провадження виділена і продовжує залишатись на стадії досудового розслідування, суд не вбачає на даний час підстав для задоволення інших вимог, зазначених у п.1 прохальної частини скарги. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення в ході досудового розслідування виконання вимог ст.ст.8,9,10 КПК України та ст.ст.36,220 КПК України, необхідно зобов`язати старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 як старшого групи прокурорів-процесуальних керівників розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 25.09.2014 року по суті у порядку, строки та спосіб, передбачений ст.220 КПК України і за наслідками цього розгляду, виходячи з процесуальних повноважень прокурора, передбачених ст.36 КПК України та вимог ст.220 цього Кодексу, за наявності підстав, передбачених КПК України, задовольнити клопотання або винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотань.

Розглядаючи вищевказану скаргу, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції

України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини).

При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним розглядається скарга представника потерпілого ОСОБА_4 (по суті в інтересах цієї особи) ОСОБА_3 на бездіяльність старшого прокурора прокуратури Шишацького району (п.1 ч.1 ст.303 КПК України), в контексті обґрунтування скарги представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 вважає за необхідне відмітити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Комітет міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28.06.1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12.05.2004 р. Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.19,22 Конституції України, ст.ст.8,9,10,21,22,303-304,306-307,309 КПК України, п.17 Перехідних положень КПК України в редакції 2012 року, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 як старшого групи прокурорів-процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000100 щодо невинесення в порядку та спосіб, передбачений ст.220 КПК України відповідного процесуального рішення (постанови) за наслідками розгляду клопотань представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 25.09.2014 року.

Зобов`язати старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 як старшого групи прокурорів-процесуальних керівників розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 від 25.09.2014 року по суті у порядку, строки та спосіб, передбачений ст.220 КПК України і за наслідками цього розгляду, виходячи з процесуальних повноважень прокурора, передбачених ст.36 КПК України та вимог ст.220 цього Кодексу, за наявності підстав, передбачених КПК України, задовольнити клопотання або винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотань.

В іншій частині скарги представника потерпілого ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність старшого прокурора прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 відмовити.

Копію даної ухвали направити потерпілому ОСОБА_4 , його представнику ОСОБА_3 та старшому прокурору прокуратури Шишацького району Полтавської області ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1