УХВАЛА
Іменем України

11.09.2015 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що в кінці серпня 2015 року ОСОБА_7 , вирішив вчинити напад з метою заволодінням будь-яким чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 .
Розуміючи, що реалізувати злочинний умисел самостійно він не міг, з цією метою до вчинення вищевказаного злочину ОСОБА_7 вирішив залучити свого давнього знайомого ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зустрівся у невстановленому слідством місці та час з ОСОБА_9 , та запропонував останньому прийняти участь у вчиненні нападу з метою заволодінням чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. При цьому ОСОБА_7 , повідомив ОСОБА_9 , що всі здобуті злочинним шляхом кошти та майно вони розділять порівну. ОСОБА_9 , на пропозицію ОСОБА_7 , вчинити напад з метою заволодінням чужим майном, погодився, тим самим вступив в попередню змову, направлену на спільне заволодіння чужим майном. Крім того, реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , додатково, вирішили залучити до вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 , який повинен був відкрити замок сейфу в приміщенні будинку та ОСОБА_10 , яка повинна була відволікати увагу сторонніх осіб та потерпілої ОСОБА_8 .
Продовжуючи свої злочинні дії направлені на реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зустрілися у невстановлений слідством час та місці з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Під час зустрічі ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , запропонували останнім прийняти участь у вчиненні нападу з метою заволодінням чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, на що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , погодилися, тим самим вступили в попередню змову.
Після чого ОСОБА_7 , розподілив злочинні ролі кожного, а саме: ОСОБА_10 , повинна була відволікати увагу сторонніх осіб та власниці майна ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , в цей час повинні були, застосувати насильство до потерпілої та посадити останню в автомобіль. Після чого відвезти потерпілу в місце де їх не могли побачити сторонні особи та викрити їх злочинні дії з метою отримання у потерпілої ОСОБА_8 коду для відімкнення замикаючого пристрою дверцят сейфу в якому знаходилися матеріальні цінності та подальшого проникнення до житла потерпілої.
Таким чином, учасники вчинення злочину ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 заздалегідь, до вчинення злочину, погодили план вчинення останнього та ролі, які відводилися кожному, тобто вступили в спільну попередню злочинну змову з метою вчинення нападу з метою заволодінням чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло.
Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , близько 23 години 00 хвилин, 06.09.2015 прибули до будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 , діючи в межах спільної попередньої домовленості, з метою відволікання уваги підійшла до ОСОБА_8 , та почала з нею спілкуватися на різні теми. Однак, в цей час на вулиці було багато сторонніх осіб, які могли викрити їх злочинні дії, тому ОСОБА_7 , вирішив ОСОБА_8 , в автомобіль не саджати, при цьому вчинення нападу перенести на більш зручний час.
Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , діючи в межах спільної попередньої домовленості близько 23 години 00 хвилин, 07.09.2015 прибули до будинку АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_10 , з собою не взяли, оскільки потерпіла ОСОБА_8 візуально бачила останню та могла її впізнати, тим самим могла викрити злочинний умисел останніх та запобігти вчиненню злочину.
В цей же день, близько 23 години 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , побачивши потерпілу, яка підійшла до воріт вищевказаного подвір`я, підбігли до неї та застосовуючи фізичну силу потягнули до автомобіля. Завантаживши потерпілу в автомобіль, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , діючи в межах спільної попередньої домовленості відвезли ОСОБА_8 в лісосмугу, яка знаходиться в районі мікрорайону Богунія м. Житомира. Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені спільним злочинним умислом, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , руками умисно, нанесли потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, тим самим подолали волю останньої до опору та змусили потерпілу вказати код замка сейфу де остання зберігала матеріальні цінності та грошові кошти. Після чого не припиняючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , діючи в межах спільної попередньої домовленості з метою заволодіння майном яке перебувало в сейфі потерпілої поїхали до місця проживання останньої, а саме до будинку АДРЕСА_1 . Прибувши до вказаного будинку ОСОБА_5 , відкрив замок дверей будинку та зайшов в середину. ОСОБА_9 , залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб попередити ОСОБА_5 , про небезпеку. Саме в цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , були затримані співробітниками міліції.
Своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодінням чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не маючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий.

У клопотанні слідчий зазначив докази, які свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні визнав свою вину та пояснив, що готовий виконувати всі покладені на нього обов`язки, що від слідства не має наміру приховуватися, у зв`язку із чим просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що прокурором в обґрунтування заявленого клопотання не доведена об`єктивна наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, від слідства підозрюваний не має наміру ухилятися та не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню. У зв`язку із викладеним, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Під час розгляду клопотання, з урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження,встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення.

Слідчим та прокурором доведена наявність об`єктивних та обґрунтованих підстав (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може протягом дії досудового слідства під час перебування на свободі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, а також наведені обставини, які свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проаналізувавши у сукупності матеріали та пояснення сторін кримінального провадження, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що для особи підозрюваного застосування саме такого запобіжного заходу є найбільш адекватним та доцільним на даному етапі досудового слідства.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 369, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали слідчого судді встановити до 08.11.2015 р.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1