П О С Т А Н О В А

13 червня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Закаблука О. В. ,

при секретарях Шовкопляс С. П., Селезень Н.В., Марчуку О.П.,

з участю прокурора Лисака М.Ф.,

захисника ОСОБА_1, представника потерпілої адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу про обвинувачення ОСОБА_3 В»ячеслава Євгенійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м.Херсон, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, працює водієм ТОВ «Сапфір» м.Херсон, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується органами досудового слідства в тому, що він, 27 жовтня 2011 року о 19 год.30 хвилин керував на підставі подорожнього листа № 10384 від 01.10.2011 року технічно справним, завантаженим автомобілем «ДАФ 95 ХФ» держ.ном. ВТ 8678 АР з напівпричепом марки «Фрухауф ТФ 34С1» держ.ном.ВТ 4979 ХТ, який належить ОСОБА_4, рухаючись зі швидкістю 70км/год по проїздній частині автодороги Київ-Одеса в напрямку м.Одеса, на 83 км+900 м. автошляху в Білоцерківському районі допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху пішохода ОСОБА_5 не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода, чим порушив п.1.3, 1.5, 2.3,12.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв»язку з наслідками, смертю ОСОБА_5, який 12.11.2011 року від отриманих тілесних ушкоджень помер в Білоцерківській міській лікарні№2.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вини у вчиненні злочину не визнав, суду показав, що ніяких порушень правил дорожнього руху не вчиняв, ДТП сталась з вини самого пішохода ОСОБА_5, який перебував в стані алкогольного сп»яніння та перебігав дорогу в безпосередній близькості від рухавшогося автомобіля, за межами пішохідного переходу в недозволеному місці.

В судовому засіданні виникло питання про необхідність направлення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунені в ході судового розгляду справи в судовому засіданні.

Суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечив щодо повернення справи на додаткове розслідування, представника потерпілої ОСОБА_2, який зазначив, що досудове слідство проведено неповно та однобоко, захисника ОСОБА_1, який вважає, що справа підлягає направленню на додаткове розслідування, підсудного, який підтримує думку захисту, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що справа підлягає направленню на додаткове розслідування по таким підставам.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в ході досудового слідства допущена така неповнота та неправильність, яка не може бути усунена під час судового розгляду, а саме, не встановлені та не допитані свідки, які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, слідством не встановлений четвертий чоловік під ім»ям ОСОБА_6, який перебував на місці пригоди разом з потерпілим ОСОБА_5, свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, так як прибув на місце ДТП разом з ними в одному автомобілі ВАЗ 2101 ном.знак АВ 5358АХ, керував ним, а тому його покази є важливими для встановлення істини у справі.

Слідчими органами однобоко та неповно, з порушенням вимог закону під час досудового розслідування проведено первинні слідчі дії допит як свідка водія ОСОБА_3, під час якого не перевірялись його первинні показання щодо обставин вчинення наїзду на потерпілого ОСОБА_5, згідно пояснень ОСОБА_3 (а.с.22), він розпочав гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді двох пішоходів, які намагались перебігти дорогу в недозволеному місці, перелізти через металевий відбійник між смугами руху зліва-направо по ходу руху вантажного автомобіля підсудного, внаслідок чого водій ОСОБА_3 розпочав гальмування, що узгоджується з протоколом огляду місця події та схемою до протоколу огляду, відповідно до яких довжина гальмівного шляху становить 39,5 м та 40 м. відповідно двох осей автомобіля( а.с.16), а вже потім він помітив потерпілого ОСОБА_5 в безпосередній близькості до автомобіля, а тому не міг відвернути зіткнення.

Під час допиту ОСОБА_3 як свідка, органом досудового слідства не з»ясовувалось питання про наявність цих двох осіб, які в подальшому були просто проігноровані, не взято до уваги те, що потерпілого, з показань як свідка, ОСОБА_3 побачив на відстані близько 5-6 м. від автомобіля(а.с. 32), внаслідок чого не був встановлений момент виникнення небезпеки для руху автомобілю під керуванням ОСОБА_3 у вигляді саме пішохода ОСОБА_5, який вибіг на проїжджу частину, первинне відтворення обстановки та обставин подій проведено неповно, по надуманим первинним установчим даним щодо обставин ДТП, частково зі слів лише одного ОСОБА_3, який зазначав на неправильність вказаної слідчої дії під час досудового слідства та в суді, однак його покази не перевірялись під час досудового розслідування, в задоволенні клопотань захисника та підсудного щодо необхідності проведення додаткових слідчих дій у справі після закінчення досудового слідства, слідчим неодноразово відмовлялось. Неправильність відтворення обстановки та обставин подій знайшла своє підтвердження в судовому засіданні шляхом допиту статиста під час відтворення ОСОБА_9, понятого ОСОБА_10, який був залучений під час відтворення обстановки та обставин подій як понятий безпосередньо на місці пригоди, в порушення вимог ст.ст. 194-195 КПК України.

В подальшому за неправильно проведеним відтворенням обстановки та обставин подій були призначені та проведені дві автотехнічні експертизи, які дали суперечливі результати щодо можливості уникнення підсудним ОСОБА_3 наїзду автомобілем на потерпілого.

В порядку ст.315-1 КПК України судом надавалось доручення органу досудового слідства на проведення повторного відтворення обстановки та обставин подій за участю підсудного ОСОБА_3, під час яких були отримані нові установчі дані події, знову отримані суперечливі докази наявності чи відсутності вини підсудного в ДТП, тобто неповноту досудового розслідування в судовому засіданні усунути не надалось можливим і що перешкоджає прийняттю рішення у справі.

Крім цього, обвинувачення ґрунтується виключно на неперевірених показаннях самого підсудного ОСОБА_3 щодо обставин ДТП, які лягли в основу відтворення обстановки та обставин події та експертиз, які можуть бути доказами винності підсудного лише в сукупності з іншими доказами у справі, тоді як інших доказів вини підсудного, окрім суперечливих висновків експертиз, під час досудового розслідування не здобуто.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 який був очевидцем обставин ДТП, однак відтворення обстановки та обставин подій з ним не проведено, його показання на місці пригоди не перевірені.

Таким чином в судовому засіданні виявлена наявність неправильності та неповноти досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні в зв»язку з однобокістю проведеного досудового розслідування, для усунення неповноти та суперечностей по справі необхідно провести процесуальні дії, які спрямовані на збирання нових доказів, встановлення кола свідків та обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.281 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 В»ячеслава Євгенійовича за ст.286 ч.2 КК України направити на додаткове розслідування прокурору Київської області.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 7 діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_6

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області