Справа № 317/2565/15-к
Провадження № 1-кп/317/329/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000051 від 13.02.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотроїцьке, Бердянського району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
відповідно до ч. 8ст. 4, ч.1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 01серпня 2014 року ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у зв`язку із мобілізацією.

З того ж дня,наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2015 №165 ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 на посаду на номера обслуги 7 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, ст. 23, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших. Ухиляючись від військової служби, ОСОБА_4 тим самим ухилявся від виконання конституційного обов`язку громадянина України по захисту суверенітету держави у складі Збройних Сил України.

Діючи в порушення наведених вимог закону, 30 грудня 2014 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби, військову частину польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), що дислокується в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

В період з 30 грудня 2014 року по 09 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні в Новотроїцькій амбулаторії загальної практики з діагнозом «негоспітальна пневмонія 1 групи».

Після завершення лікування, 09 січня 2015 року, у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу.
10 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою не з`явивитися вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

До військової частини солдат ОСОБА_4 повернувся 15 січня 2015 року.

28 січня 2015 року у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення місця служби. Так,28 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою самовільного залишення місця служби - самовільно залишив місце служби, полігон « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться біля АДРЕСА_1 .

До військової частини солдат ОСОБА_4 повернувся 30 січня 2015 року.

Зокрема, 30 березня 2014 року у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.
30 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метоюсамовільного залишення місця служби самовільно залишив місце служби, полігон «Близнюки», що знаходиться біля смт. Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області, в умовах особливого періоду.

До військової частини солдат ОСОБА_4 повернувся 08 квітня 2015 року.

19 квітня 2015 року у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду. 19 квітня 2015 року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метоюсамовільного залишення місця служби самовільно залишив місце служби, полігон «Близнюки», що знаходиться біля смт. Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області, в умовах особливого періоду.

23 липня 2015 року о 16 годині 25 хвилин, солдат ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 191 КПК України співробітниками Бердянського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області.

За таких підстав, ОСОБА_4 в періоди з 10 по 15 січня 2015 року, з 28 по 30 січня 2015 року, з 30 березня по 08 квітня 2015 року, з 19 квітня по 23 липня 2015 року не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), за наявності можливості для цього, та не заявив про себе, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби.

Протягом періоду самовільного залишення військової служби, солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до лікувальних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, продовжуючи не з`являтись до військової частини без поважних причин.

При цьому, поважних причин для самовільного залишення військової частини солдат ОСОБА_4 не мав, в тому числі хворобою, що перешкоджала його пересуванню не хворів, перешкод для прибуття до військової частини не мав. Також у зазначений період пожежа або стихійне лихо в сім`ї ОСОБА_4 не траплялися.

Згідно висновку військово-лікарської комісії солдат ОСОБА_4 визнаний придатним для проходження військової служби.

Вказані дії посягають на військову дисципліну, як бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами. Залишення особи, що вчинила зазначений злочин без належного осуду та покарання руйнує згуртованість військових колективів у цілому, унеможливлює підтримання статутних взаємовідносин, породжує невірне розуміння військовослужбовцями належних взаємовідносин між ними, сприяє вчиненню подібних злочинів у подальшому.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію» в Україні з моменту оголошення мобілізації, 17 березня 2015 року, настав особливий період, який діє по теперішній час.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 мобілізований до Збройних Сил України у зв`язку з проведенням в Україні мобілізаційних заходів і кримінальне правопорушення вчинене ним під час особливого періоду, а тому суспільна небезпечність такого злочину підвищена.

Ухиляючись від військової служби, ОСОБА_4 тим самим порушив ст. 65 Конституції України, що покладає на кожного громадянина України обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України.
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України проти такого порядку дослідження доказів не заперечували інші учасники судового провадження.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині які характеризують особу обвинуваченого.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що повністю підтверджує обставини викладені в обвинувальному акті, а саме, що 01 серпня 2014 року його було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у зв`язку із мобілізацією. В період з 30 грудня 2014 року по 09 січня 2015 року він перебував на амбулаторному лікуванні в Новотроїцькій амбулаторії з діагнозом «негоспітальна пневмонія 1 групи». До військової частини ОСОБА_4 повернувся 15 січня 2015 року.

28 січня 2015 року ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби полігон «Близнюки», що знаходиться біля смт. Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області. До військової частини повернувся 30 січня 2015 року.

30 березня 2014 року ОСОБА_4 знову самовільно залишив місце служби, полігон «Близнюки», що знаходиться біля смт. Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області, до військової частини повернувся 08 квітня 2015 року.

19 квітня 2015 року ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби, полігон «Близнюки», що знаходиться біля АДРЕСА_1 .

23 липня 2015 року ОСОБА_4 був затриманий співробітниками Бердянського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області.

Також обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що залишав місце служби у зв`язку з тим, що йому необхідно було допомагати вдома матері, яка є пенсіонеркою, і фінансово, і по господарству, так як йому не виплачували заробітну плату під час проходження військової служби.

В скоєному розкаявся.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені військовослужбовцями в умовах особливого періоду.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, скоїв тяжкий злочин, характеризується посередньо, брав участь в антитерористичній операції, крім того, він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не виявлено.

Враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , з врахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за необхідне при призначенні покарання, прийнявши до уваги вказані обставини, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливі із застосуванням відносно нього міри покарання, яка передбачена ст. 62 КК України, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов заявлено не було.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування обиралась міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ході судового розгляду прокурором заявлялось клопотання про залишення відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироку законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 6 (шість) місяців.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою в СІ-10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання 23 липня 2015 року.

Конвоювання ОСОБА_4 доручити ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1