Справа № 1-40/11
Номер провадження 1/749/3/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника підсудного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорс справу про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 3 групи загального захворювання, невійськовозобов`язаного, судимого 29 грудня 2014 року Менським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В:
18 травня 2008 року близько 5 години в приміщенні кафе «РАДУГА», розташованого на АДРЕСА_1 , в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та двома іншими невстановленими особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно спровокував сварку з ОСОБА_6 , висловлювався на його адресу нецензурними словами, та діючи умисно, наніс потерпілому один удар рукою в голову, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав зі стільця на підлогу, та декілька ударів ногою: по голові, плечу та передпліччю. Решта ударів була нанесена особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та невстановленими особами. В результаті нанесених ударів потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в повіках обох очей, садна в ділянці підборіддя, синця лівого плеча, ліктьового суглобу та верхньої третини передпліччя, синця грудної клітини справа, поперекової ділянки та лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Підсудний ОСОБА_8 у судовому засіданні своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що обставини, викладені у скарзі, не відповідають дійсним обставинам справи, потерпілого він не бив. Навпаки, це ОСОБА_6 наніс йому удар ножем, в результаті чого він став інвалідом. Крім того, зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_6 писав заяву про застосування до нього сили з боку працівників міліції при його затриманні, однак в подальшому відмовився від цих показань. Цивільний позов він також не визнає, просить суд виправдати його, оскільки інкримінованого йому злочину він не вчиняв. Він наполягає на слуханні справи, заперечуючи проти закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності.

Між тим, не зважаючи на невизнання підсудним вини у пред`явленому обвинуваченні, обставини скоєння ним злочину достовірно встановлені судом, підтверджуються доказами, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема, показаннями потерпілого, свідка, протоколами допиту свідків та протоколами очних ставок, висновками судово-медичних експертиз.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав обвинувачення та пояснив, що 18 травня 2008 року він перебував в кафе «Радуга» в с. Березна Менського району Чернігівської області, де він відпочивав. В нього виник конфлікт з ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_8 на ґрунті того, що ОСОБА_11 почав вимагати в нього 1 гривню, висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, в результаті чого виникла бійка. ОСОБА_11 та ОСОБА_8 нанесли йому по декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла. При цьому ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого він упав на підлогу, а потім ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів ногою по голові та тулубу. Просив суд визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначити йому покарання у межах санкції статті та задовольнити цивільний позов.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що в 2008 році він домовився з ОСОБА_6 забрати його з собою на роботу в м. Харків. Вони домовились, що він приїде до нього в смт. Березна, та вони зустрінуться в центрі селища. Він приїхав в с. Березне, ОСОБА_6 в центрі селища не знайшов, телефонував йому декілька разів, але він не брав слухавки. Потім зайшов в кафе в центрі с. Березна, точно назву він не пам`ятає, та побачив бійку біля барної стійки. Декілька молодиків руками та ногами били чоловіка, який лежав на підлозі. Хто саме бився він не бачив. ОСОБА_6 він в кафе не бачив. Він вийшов з кафе та поїхав до ОСОБА_6 додому, однак йому не відчинили. Так і не зустрівшись з ОСОБА_6 , він поїхав до м. Кіровоград. Він декілька разів телефонував ОСОБА_6 , однак той не відповідав. В подальшому, приблизно через місяць, йому зателефонувала сестра ОСОБА_6 та пояснила, що ОСОБА_6 був побитий у той вечір, коли він приїздив до с. Березна, в зв`язку з чим вони не змогли зустрітись. Після розмови з сестрою ОСОБА_6 він згадав про бійку, яку він бачив у кафе в м. Березна та зрозумів, що то була бійка, в якій ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження. Особисто він не бачив, хто саме та кому саме наносив удари та не може з певністю сказати, що саме ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_6 .

Згідно показань свідка ОСОБА_13 (протокол судового засідання апеляційного суду Чернігівської області від 24.09. 17.12.2010 року у справі №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т.6, а.с. 3-42) в ніч з 17 на 18 травня 2008 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Березна Менського району Чернігівської області, де вона працювала барменом, виник конфлікт між відвідувачами кафе ОСОБА_6 , який відпочивав за окремим столиком, та ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які вимагали у ОСОБА_6 1 грн., на що ОСОБА_6 відмовив. Самої бійки вона не бачила, оскільки відволікалася у справах, але бачила, як до столика, де сидів ОСОБА_6 підходили ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , які сідали до нього за столик, нахилялися над ОСОБА_6 , розмахували руками, що не виключає нанесення ними ударів ОСОБА_6 .

Під час очної ставки з потерпілим ОСОБА_6 (справа №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т. 2 а.с. 139-141) свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 штовхали ОСОБА_14 та наносили удари по його тілу руками і ногами.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 208 від 28 травня 2008 р. у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, синців в повіках обох очей, садна в ділянці підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того у потерпілого мають місце тілесні ушкодження у вигляді синця, що займає внутрішню поверхню нижньої третини лівого плеча, ліктьового суглобу та верхньої третини передпліччя, синця грудної клітини справа, поперекової ділянки та лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження потерпілого могли утворитись внаслідок нанесення удару руками та ногами по голові тулубу та кінцівках потерпілого, положення потерпілого в монет нанесення тілесних ушкоджень, змінювалось по відношенню до нападника, потерпілий міг знаходитись, як у вертикальному так і горизонтальному положеннях(т. 3, а.с.146-147).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №281 від 28 квітня 2008 року для утворення тілесних ушкоджень, що мають місце у ОСОБА_15 , необхідно нанести не менш семи ударів (т. 3, а.с. 145).

Винність ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_13 (протокол судового засідання апеляційного суду Чернігівської області від 24.09. 17.12.2010 року у справі №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т.6, а.с. 3-42), висновками судово - медичних експертиз ОСОБА_6 № 208 та № (т. 3, а.с. а.с. 145, 146-147), протоколом очної ставки (справ №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т.2, а.с. 139-141).

Оцінюючи зазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину підсудного, вони передбачені як джерела доказування у КК України, зібрані у відповідності з кримінально-процесуальним законодавством.

Дослідивши докази, суд вважає, що дії підсудного слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а вина у скоєному доведена у повному обсязі.

Дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позиція підсудного про непричетність його до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому є його захисною версією і спростовується дослідженими в справі доказами.

По справі беззаперечно встановлено, що ОСОБА_6 було заподіяно легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і за часом їх заподіяння вони можуть відповідати 18 травня 2008 року. Згідно висновків судово-медичних експертиз (т. 3, а.с. а.с. 145, 146-147) ОСОБА_6 було нанесено не менше 7 ударів в область голови та рук.

Також, судом беззаперечно встановлено і наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, який мав місце в кафе «Радуга» 18.05.2008 року. Ініціатором конфлікту були ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Сам ОСОБА_6 на численних допитах під час досудового розслідування та в судових засіданнях по справі по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також по справі, де обвинувачувався сам ОСОБА_6 був послідовним в своїх показаннях, наголошував на тому, що тілесні ушкодження заподіяли йому ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та інші відвідувачі кафе «Радуга» 18.05.2008 року. При цьому ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого він упав на підлогу, а потім наніс декілька ударів ногою по голові, плечі та передпліччю.

Ці показання потерпілого частково підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та вочевидь суперечать показанням обвинуваченого і свідчать про правильність показів ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 в засіданні апеляційного суду показала, що бачила конфлікт між потерпілим та обвинуваченим. І хоча вона вказує, що не бачила нанесення ударів потерпілому з боку обвинуваченого, оскільки відволікалася по роботі, проте це не виключає заподіяння таких ударів потерпілому з боку обвинуваченого, оскільки, як стверджує свідок, до столика, де сидів ОСОБА_6 підходив ОСОБА_8 , сідав до нього за столик, нахилявся над ОСОБА_6 , розмахував руками.

При цьому показання даного свідка у певній мірі суперечливі.

В ході досудового слідства ОСОБА_13 допитувалася неодноразово. При цьому вона змінювала свої показання. В одному випадку вона стверджувала, що обвинувачений не наносив ударів потерпілому, в іншому, що він такі удари наносив. У протоколі очної ставки між свідком ОСОБА_13 та потерпілим (справа №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т.2, а.с. 139-141) вона вказувала можливий механізм заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які у певній мірі співпадають з показами потерпілого та висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_6 .

Суд дійшов висновку про можливий тиск на свідка ОСОБА_13 зі сторони обвинуваченого. Непрямим доказом цього може бути заява ОСОБА_13 , долучена до апеляційної скарги ОСОБА_16 представника обвинуваченого ОСОБА_10 (протокол судового засідання апеляційного суду Чернігівської області від 24.09. 17.12.2010 року у справі №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т.3, а.с. 169-171). Ця заява написана без єдиної граматичної помилки, логічно, послідовно, мовою висококваліфікованого юриста. Як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_17 не змогли достовірно і логічно пояснити походження цієї заяви та обставини її написання.

Сама обстановка вчинення злочину підсудним: громадське місце, де підсудний в компанії з друзями, в стані алкогольного сп`яніння, в його крові виявлено біля 4 промілей алкоголю (справа №11-611/2010 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України (т. 2, а.с. 3-5), а потерпілий один і тверезий (т. 1 а.с. 25), безпідставне образливе чіпляння до потерпілого з проханням грошей, що свідчить про створення підсудним конфліктної ситуації, в поєднанні з дослідженими по справі доказами свідчить про умисний характер дій підсудного, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

За таких обставин суд відхиляє позицію захисту щодо виправдання підсудного.

Обставинами, яка обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що пом`якшували б його покарання, не встановлено.

Підсудний підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин з наступних підстав.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний, є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Він скоїв злочин вперше, позитивно характеризується за місцем проживання.

Санкція ст. 125 ч. 2 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком до двох років.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки уразі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З моменту вчинення підсудним злочину минуло понад 7 років.

Перебіг давності не переривався, оскільки ОСОБА_8 був засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області 29 грудня 2014 року за ст. 286 ч. 2 КК України. Цей вирок набрав законної сили 10 квітня 2015 року, тобто після спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину по даній справі.

Однак, звільнення особи від кримінальної відповідальності не позбавляє обов`язку винної особи відшкодувати потерпілому шкоду, завдану злочином.

По справі заявлено потерпілим позов про стягнення з підсудного на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В судовому засіданні потерпілий підтримав позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог він посилається на те, що відносно нього були вчинені насильницькі дії, він перелякався за своє життя, був принижений, постраждала його честь та гідність. Він не міг тривалий час нормально спати із-за травми голови, почав нервувати та втрачати пам`ять. Від перенесених переживань у нього почали виникати серцеві та головні болі, суттєво погіршився стан здоров`я.

Підсудний позовних вимог не визнав. Він посилається на те, що тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши докази, приходить до наступного.

Вина підсудного у вчиненні тілесних ушкоджень потерпілому доведена в ході судового слідства. В результаті злочинних дій підсудного потерпілий отримав тілесні ушкодження, відчував фізичний біль та незручності, тобто зазнав моральних страждань.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, тривалістю відновлювального періоду, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також, враховуючи майновий стан підсудного та реальні можливості відшкодування шкоди, виходячи із принципу справедливості та розумності. Суд знаходить, що розмір моральної шкоди в сумі 15000 гривень не знайшов підтвердження в судовому засіданні, за обставинами справи. Суд вважає, що можливий розмір компенсації моральної шкоди потерпілому становить 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Посилання потерпілого на те, що він перелякався за своє життя, був принижений, постраждала його честь та гідність, він не міг тривалий час нормально спати із-за травми голови, почав нервувати та втрачати пам`ять, від перенесених переживань у нього почали виникати серцеві та головні болі, суттєво погіршився стан здоров`я не підтверджено належними доказами.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Речові докази, судові витрати по справі відсутні

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 49 КК України, 322 - 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України.

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_8 - в цей же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1