Провадження № 1-кп/127/1414/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2015 р. за № 0000211 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 відповідно до наказу начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області від 09.08.2011 р. за № 51/ос перебував на посаді оперуповноваженого оперативного відділу Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№1) та мав спеціальне звання старшого лейтенанта внутрішньої служби. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 13.08.2015 р. та 14.09.2015 р. отримав від засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 , який з 22.02.2008 р. по теперішній час відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№ 1), неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. за закриття агентурної справи.

Так, згідно зі ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» посадові і службові особи органів і установ виконання покарань зокрема зобов`язані: забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень і порушень режиму в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення.

Також посадові і службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів мають право: вимагати від засуджених додержання норм кримінально-виконавчого законодавства; проводити огляд і обшук засуджених та осіб, узятих під варту, їх речей, огляд інших осіб та їх речей, а також вилучати заборонені для використання в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах речі та документи.

Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 218/5 від 29.12.2014 р. визначено, що персоналу установ виконання покарань категорично забороняється встановлювати із засудженими та їхніми родичами будь-які стосунки, що не регламентовані кримінально-виконавчим законодавством та цими правилами (розділ 4, пункт 2).

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 2 розділу 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, п. п. 2.1, 2.11 Посадової інструкції оперуповноваженого оперативного відділу, затвердженої начальником Вінницької УВП УДПтС України у Вінницькій області (№ 1) ОСОБА_7 10.01.2015 р., вступивши із засудженим ОСОБА_6 у не регламентовані кримінально-виконавчим законодавством стосунки, надав останньому відкритий на своє ім`я номер банківського карткового рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_1 , на який 13.08.2015 р. отримав від останнього грошові кошти в сумі 498,00 грн. та 14.09.2015 р. 502,00 грн. за виконання попередньої домовленості щодо закриття агентурної справи відносно одного із засуджених до довічного позбавлення волі, який з грудня 2011 року по теперішній час відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№ 1).

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що він працював в УВП № 1 з 2011 року, із засудженим ОСОБА_8 познайомився на дільниці, на якій він знаходився. Приступивши до виконання обов`язків, він переглянув усі справи. Справу, про яку мова йде у пред`явленому обвинуваченні він закрив у 2014 році. Засуджений запитував у нього, чи може він віддячити, на що він повідомив тому, що засуджений може перерахувати йому кошти на картку для придбання канцтоварів.

Засуджений вважав, що він закрив справу за проханням останнього, але насправді він закрив справу раніше. Про отримання вказаної винагороди він із засудженим домовився до закриття справи. Таким чином, він визнає винуватість у тому, що перебуваючи на посаді оперуповноваженого, він надав засудженому номер картки для того, щоб той перерахував йому кошти для придбання канцтоварів, за закриття агентурної справи.

Судом згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України досліджено й інші докази, зібрані у справі, клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами кримінального провадження, а саме:

-довідку за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ВУВП № 1 ОСОБА_9 від 20.10.2015 р., згідно з якою ОСОБА_6 відбуває покарання у вказаній установі з 22.02.2008 р. по дату видачі довідки;

-довідку за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ВУВП № 1 ОСОБА_9 від 20.10.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_10 відбуває покарання у вказаній установі з 06.12.2001 р. по дату видачі довідки;

-довідку за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ВУВП № 1 ОСОБА_9 від 20.10.2015 р., згідно з якою ОСОБА_11 відбуває покарання у вказаній установі з 17.04.2001 р. по дату видачі довідки;

-довідку за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ВУВП № 1 ОСОБА_9 від 20.10.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_12 відбуває покарання у вказаній установі з 22.12.2011 р. по дату видачі довідки;

-довідку за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ВУВП № 1 ОСОБА_9 від 20.10.2015 р., згідно з якою ОСОБА_13 відбуває покарання у вказаній установі з 14.01.2012 р. по дату видачі довідки;

-витяг з наказу начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області ОСОБА_14 № 51о/с від 09.08.2011 р., відповідно до якого лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_5 , новоприйнятий, призначений на посаду оперуповноваженого оперативного відділу Вінницької установи виконання покарань управління ДДПВП України у Вінницькій області (№ 1) без права роботи з секретними документами до надання допуску до державної таємниці та конкретної секретної інформації, з 09.08.2011 р.;

-витяг з наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області ОСОБА_15 від 06.10.2015 р. за № 129о/с, згідно з яким старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_5 , оперуповноваженого оперативного відділу Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 1) звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 06.10.2015 р.;

-довідку за підписом начальника відділу по роботі з персоналом Вінницької УВП управління ДПтС України у Вінницькій області (№ 1) ОСОБА_16 без дати та номера, відповідно до якої старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_5 з 01.01.2015 р. по 01.10.2015 р. на лікарняному не перебував жодного разу;

-копію посадової інструкції оперуповноваженого оперативного відділу Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 1), затвердженої наказом її начальника від 10.01.2015 р.;

-довідку про доходи оперуповноваженого ВУВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_5 , згідно з якою з січня по вересень 2015 року дохід (заробітна плата) останнього становив 36155,14 грн.;

-витяги з наказів від 07.10.2013 р., 29.02.2012 р., 16.06.2014 р., 13.01.2015 р., 10.01.2013 р., 17.09.2012 р., 09.01.2014 р., відповідно до яких оперуповноваженому ВУВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_5 надавалась відпустка;

-виписка по картці № НОМЕР_1 , відкритій у КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 , згідно з якою 13.08.2015 р. на вказану картку було зараховано кошти в сумі 408,00 грн. і 14.09.2015 р. 502,00 грн.;

-копію квитанції від 14.09.2015 р., відповідно до якої на картковий рахунок КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 з карткового рахунку № НОМЕР_3 було зараховано кошти в сумі 502,00 грн.

Аналізуючи показання обвинуваченого, досліджені в судовому засіданні згідно з клопотанням сторін кримінального провадження докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на підставі наказу начальника Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області ОСОБА_14 № 51о/с від 09.08.2011 р. призначений на посаду оперуповноваженого оперативного відділу Вінницької установи виконання покарань управління ДДПВП України у Вінницькій області (№ 1) без права роботи з секретними документами до надання допуску до державної таємниці та конкретної секретної інформації, з 09.08.2011 р. (а. с. 50). Звільнений ОСОБА_5 зі служби на підставі наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області ОСОБА_15 від 06.10.2015 р. за № 129о/с з 06.10.2015 р. (а. с. 51). Тобто в період часу з 09.08.2011 р. по 06.10.2015 р. ОСОБА_5 займав посаду оперуповноваженого у ВУВП № 1. Функціональні обов`язки оперуповноваженого оперативного відділу ВУВП № 1 регламентовані відповідною посадовою інструкцією, яка затверджена наказом начальника ВУВП № 1 від 10.01.2015 р. (а. с. 55-56).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, зокрема, належать органи і установи виконання покарань.
Зі змісту ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» випливає, що остання складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а відтак і суб`єктом злочину, передбаченого ст. 368 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що, перебуваючи на посаді оперуповноваженого ВУВП № 1, він познайомився із засудженим ОСОБА_6 . Також обвинувачений повідомив суду, що ним було закрито одну з агентурних справ і вказаний засуджений запитав у нього, чи може віддячити за вказане закриття, на що він надав засудженому номер карткового рахунку, на який було зараховано кошти. Факт зарахування на належний ОСОБА_5 картковий рахунок грошових коштів 13.08.2015 р. в сумі 408,00 грн. і 14.09.2015 р. 502,00 грн., окрім визнання обвинуваченим даної обставини, підтверджується і наданою суду випискою руху коштів по картці № НОМЕР_1 (а. с. 74-76). Також суду було надано копію квитанції від 14.09.2015 р., відповідно до якої на картковий рахунок КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 з карткового рахунку № НОМЕР_3 було зараховано кошти в сумі 502,00 грн. (а. с. 84), проте про джерело її походження суду повідомлено не було. Однак, суд враховує, що стороною захисту допустимість наданої квитанції в якості доказу не оспорювалась, а тому суд вважає, що остання підлягає оцінюванню з урахуванням інших наданих суду доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що факт здійснення зарахування на картковий рахунок ОСОБА_5 грошових коштів на загальну суму 1000 грн. (13.08.2015 р. 408,00 грн. і 14.09.2015 р. 502,00 грн.) було доведено в судовому засіданні. При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що вказані кошти були зараховані на його картковий рахунок від імені засудженого ОСОБА_6 в якості винагороди за закриття агентурної справи. Разом з тим, обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що агентурна справа ним була закрита в 2014 році, тобто до отримання винагороди в 2015 році. Будь-яких документальних доказів на спростування даного твердження обвинуваченого суду стороною обвинувачення надано не було. Однак, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений, відповідаючи на питання сторони обвинувачення, повідомив, що про отримання винагороди за закриття агентурної справи він із засудженим домовився до закриття справи.

За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт отримання обвинуваченим ОСОБА_5 грошової винагороди в сумі 1000 грн. за закриття агентурної справи, а тому його дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, активно сприяв досудовому розслідуванню, у вчиненому розкаявся.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу із застосуванням спеціальної конфіскації. Крім того, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права займати посади у правоохоронних органах.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком 3 (три) роки зі спеціальною конфіскацією грошових коштів в сумі 1000 (тисячі) грн., які були предметом вчиненого кримінального правопорушення.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: