В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2014 Справа №607/1628/14-к
м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі судове провадження № 607/1628/14-к про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працює, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , судився:
- вироком від 28 вересня 1996 року Тернопільського міського суду за ч. 2 ст. 140 КК України, до позбавлення волі на строк один рік;
- вироком від 17 жовтня 1997 року Тернопільського міського суду за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України, до позбавлення волі на строк три роки 11 місяців;
- вироком від 12 грудня 1997 року Тернопільського міського суду за ч. 1 ст. 229-6 КК України, до позбавлення волі на строк чотири роки;
- вироком від 14 квітня 1997 року Тернопільського міського суду за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України, до позбавлення волі на строк два роки;
- вироком від 07 липня 2000 року Тернопільського міського суду за ч. 1 ст. 196-1, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 229-1, ч. 1 ст. 42 КК України, до позбавлення волі на строк два роки 6 місяців;
- вироком від 25 травня 2003 року Тернопільського міського суду за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк два роки;
- вироком від 30 березня 2006 року Тернопільського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк п"ять років;
- вироком від 20 лютого 2012 року Тернопільського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк чотири роки. Ухвалою від 08 серпня 2012 року колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області вирок змінено ; засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк два роки,звільнився 06 вересня 2013 року після відбуття призначеного строку покарання ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.
за участю:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

24 грудня 2013 року близько 04 години години, у ОСОБА_3 , який шляхом пошкодження замка проник в підвальне приміщення під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, 24 грудня 2013 року близько 04 години ОСОБА_3 , який перебував в підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, пошкодивши навісний замок, проник в підвальне приміщення №1, яке належить ОСОБА_6 , звідки таємно з корисливих мотивів намагався викрасти радіодеталі вагою 8 кг , вартістю 336 гривень, мідну шину вагою 3 кг , вартістю 126 гривень, набір інструментів вартістю 181 гривня, трансформатори електричні, вагою 10,5 кг, вартістю 36,75 гривень, всього на загальну суму 679,75 гривень, яке належить ОСОБА_6 .
Однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці злочину був затриманий працівниками міліції.
Також, 24 грудня 2013 року у ОСОБА_3 , який перебував в підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 , який перебував в підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, пошкодивши навісний замок, проник в підвальне приміщення №2, яке належить ОСОБА_7 , звідки таємно з корисливих мотивів намагався викрасти крани латунні та їх комплектуючі, вагою 6 кг , вартістю 126 гривень, мідний дріт вагою 4 кг , вартістю 17, 6 гривень, манометр з алюмінієвим корпусом, камфорки, вагою 2 кг, вартістю 18 гривень та манометри з металевими корпусами, вагою 5,6 кг, вартістю 10,8 гривень, всього на загальну суму суму 172,4 гривень, яке належить ОСОБА_7 .
Однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці злочину був затриманий працівниками міліції.
Окрім цього, 24 грудня 2013 року близько 04 години у ОСОБА_3 , який перебував у підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на незаконне проникнення до підвального приміщення , яке перебуває у власності ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 , який перебував в підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, умисно, за відсутності передбачених законом підстав, пошкодивши навісний замок, незаконно проник в підвальне приміщення №13, яке належить ОСОБА_8 , порушивши цим надане йому Конституцією України право на недоторканість іншого володіння особи.
24 грудня 2013 року, у ОСОБА_3 , який перебував у підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на незаконне проникнення до підвального приміщення , яке на перебуває у власності ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 , який перебував в підвальному приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, умисно, за відсутності передбачених законом підстав, пошкодивши навісний замок, незаконно проник в підвальне приміщення №15, яке належить ОСОБА_9 , порушивши цим надане їй Конституцією України право на недоторканість іншого володіння особи.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами зі сторони обвинувачення, які підтверджують його винність у вчиненні кримінальних правопорушень, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого , потерпілих та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.
ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю, щиро покаявся, пояснивши,що 24 грудня 2013 року, зранку, мав намір викрасти чуже майно із підвальних приміщень №№ 1, 2 під"їзду № 1 в будинку АДРЕСА_2 , а саме радіодеталі, мідну шину, трансформатори, мідний дріт, латунні крани із деталями, манометр, тощо, виніс вказане майно із підвальних приміщень, поскладав в кутку, однак, був затриманий працівниками міліції на місці події. При цьому проникнувши у два підвальні приміщення №№ 13 та 15 він нічого не викрав, оскільки, там не було ніяких цінних речей. Просить не позбавляти волі, оскільки, щиро розкаюється, маатеріальні збитки відшкодовані, до затримання мав місце постійної праці, має намір працевлаштуватися, проживає із матір"ю похилого віку, 1947 року народження.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен окремо, в судовому засіданні пояснили , що ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , не мають, просять не позбавляти його волі.
Таким чином, судом установлено, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення та вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд , враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів , що є злочинами невеликої тяжкості та тяжким , особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі зазначеного суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в дохід держави у межах санкції встановленої ч. 1 ст. 162 КК України .
Разом із тим, з урахуванням сукупності пом"якшуючих винуватість ОСОБА_3 обставин, зокрема - щирого каяття у вчиненому; добровільного відшкодування завданого збитку, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного , який повністю визнав свою вину у вчинених злочинах , має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи , проживає із матір"ю ,1947 року народження , зважаючи на думку потерпілих, котрі просять обвинуваченого не позбавляти волі, суд, приходить до переконання про можливість на підставі ст. 69 КК України , перейти до іншого більш м"якого покарання ,ніж встановлене в санкції ч. 3 ст. 185 КК України , а саме - до покарання у виді обмеження волі, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання згідно із ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання відповідає меті його призначення, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов"язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.Покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки : не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання , час перебування під вартою з 24 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року , на підставі п.п. б ) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавленню відповідає два дні обмеження волі ,що становить 9 місяців 20 днів ( з 24 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року 4 місяці 25 днів тримання під вартою, що становить 9 місяців 20 днів обмеження волі ) .
Також, відповідно до вимог ст. 124 КПК України слід стягнути із ОСОБА_3 на користь держави , процесуальні витрати , пов"язані із залученням експертів в розмірі 954 гривні 10 копійок ( 342,3 гривні за проведену товарознавчу експертизу ; 611,8 гривні проведену трасологічну експертизу) .
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання :
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді одного року обмеження волі;
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави.
Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді одного року обмеження волі.
Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов"язання, до набрання вироком законної сили, звільнивши його з-під варти в залі суду.Покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки : не відлучатися з мсця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання , час перебування під вартою з 24 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року , на підставі п.п. б ) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавленню відповідає два дні обмеження волі ,що становить 9 місяців 20 днів ( з 24 грудня 2013 року по 19 травня 2014 року 4 місяці 25 днів тримання під вартою, що становить 9 місяців 20 днів обмеження волі ) .
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави , процесуальні витрати , пов"язані із залученням експертів в розмірі 954 гривні 10 копійок .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1