Справа № 712/1-218/10
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.01.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційне провадження № 11-кп/777/107/16 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2015, якою ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження «з розгляду заяви про виправлення описки у вироку Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2010 в порядку ст.539 КПК України».
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2010 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, із застосуванням положення ст.ст. 70,71 КК України 6 років 3 місяці позбавлення волі.

Початком строку відбування ОСОБА_6 покарання визначено 12.01.2010 (а.п.21-26).

12.08.2015 ОСОБА_6 через адміністрацію місця ув`язнення звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою, зі змісту якої вбачається, що така стосується вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку в порядку ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року, з урахуванням п.11 Перехідних положень КПК України.

ОСОБА_6 зазначає, що при постановленні щодо нього вироку Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2010 допущено помилку в частині рішення про залік попереднього ув`язнення.Зокрема, у вироку вказано початком строку відбування ОСОБА_6 покарання «12.01.2010», хоча в дійсності заявника затримано ще 28.12.2009 (і починаючи від останньої дати, слід рахувати початок відбуття засудженим покарання).

У зв`язку з цим ОСОБА_6 фактично у своїй заяві просив місцевий суд вирішити питання, пов`язані із виконанням зазначеного вироку в порядку ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року та визначити, що початком строку відбуття заявником покарання слід рахувати саме 28.12.2009 (а.п.1,2).

02.11.2015 в цілому з аналогічним клопотанням до місцевого суду звернувся і захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 (а.п. 11-13).

Згідно оскаржуваної ухвали судді місцевого суду від 02.12.2015 у відкритті провадження за вищезазначеною заявою ОСОБА_6 відмовлено, а заяву повернуто.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя послався на те, що вирішення питання про виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні врегульовано ст.379 КПК України (2012 року).

Питання виправлення описок у вироку, що постановлений у відповідності до КПК 1960 року вирішується в порядку, встановленому даним кримінально-процесуальним законом, зокрема ст.409 КПК України 1960 року.

Оскільки ОСОБА_6 у своїй заяві посилається на ч.1 ст.539 КПК України про необхідність виправлення вказаної описки у вироку суду від 22.12.2010, у зв`язку із чим дане питання, згідно п.11 Перехідних положень КПК України 2012 року, повинно вирішуватись за правилами ст.409,411 КПК України 1960 року, суддя визнав, що клопотання підлягає поверненню заявнику для усунення суперечностей та приведення його у відповідність із вказаними вимогами закону (КПК 1960 року).

В апеляційній скарзі на цю ухвалу захисник ОСОБА_7 просить її скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Зазначає що, законом не передбачено такого повноваження у суду першої інстанції як відмова у відкритті провадження з розгляду заяви про виправлення описки з тих підстав, що засуджений послався на норму Закону, яка не підлягає застосуванню.

Засуджений не знає відповідно до якого Закону йому слід подавати заяву і процесуальним законом не передбачено необхідності посилатися на конкретну його статтю при поданні заяви про виправлення описки у вироку суду.

Вважає, що суддя безпідставно сприйняв посилання засудженого у своїй заяві на КПК України 2012 року. При цьому, засуджений допустив помилку лише у номері статті Закону: замість ст.ст. 409,411 КПК України, засудженим вказано ст.539 КПК України. Посилаючись на КПК України, засуджений не вказував рік редакції процесуального закону, вважаючи, що суддя правильно зрозуміє таке посилання, як КПК України 1960 року.

При винесенні ухвали суддя не послався на жодну норму закону, яка передбачає можливість відмовити у відкритті провадження за поданою засудженим заявою.

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився; як вбачається з довідки апеляційного суду просив розглянути справу у його відсутності, апеляційну скаргу підтримує повністю та просить її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала частково апеляційну скаргу захисника, зазначивши, що розгляд вказаної заяви засудженого ОСОБА_6 повинен був відбуватися в місцевому суді за правилами ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року, а тому вважала за необхідне скасувати оскаржену захисником ОСОБА_7 ухвалу судді від 02.12.2015 щодо ОСОБА_6 та призначити новий судовий розгляд (за правилами КПК України 1960 року), перевіривши матеріали провадження за вказаним клопотанням засудженого та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково з таких підстав.

ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою, зі змісту якої вбачається, що така стосується виключно вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку в порядку ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року, з урахуванням п.11 Перехідних положень КПК України.

Та обставина, що засуджений ОСОБА_6 у поданому до місцевого суду вищевказаному клопотанні посилається на норму КПК України 2012 року (ч.1 ст.539 КПК України), не дає підстав приймати суду рішення за правилами даного кримінального процесуального закону. Так, ОСОБА_8 , який перебуває в місці ув`язнення і не має юридичної освіти, фактично у своєму клопотанні посилається на необхідність визначення порядку виконання вироку суду, постановленого щодо нього за правилами КПК України 1960 року. Отже, згідно п.11 Перехідних положень КПК України, дане питання повинно вирішуватися виключно відповідно до ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року.

КПК України (2012 року) не передбачено можливості відмови судом у відкритті провадження за клопотанням, поданим для його вирішення в порядку п.11 КПК України, ст.ст. 409,411 КПК України.

Крім того, постановляючи оскаржену ухвалу від 02.12.2015, місцевий суд взагалі не вирішив аналогічне в цілому клопотанню ОСОБА_6 клопотання його захисника адвоката ОСОБА_7 від 02.11.2015 (а.п. 11-13). Так, суддею лише прийнято рішення відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_6 , поданим 12.08.2015 (а.п. 26-27).

З цих підстав оскаржена ухвала судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2015 щодо клопотання ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції для вирішення питань, передбачених ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року.

Оскільки вирішення питань, передбачених ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року належить до компетенції місцевого суду, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2015 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції для вирішення питань, передбачених ст.ст. 409,411 КПК України 1960 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.2 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: