Ухвала іменем україни 22 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 185 цього ж Кодексу у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 190 цього ж Кодексу у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку, ОСОБА_5 визнано винуватими і засуджено за те, що він 10 жовтня 2014 року, близько 02 год. знаходячись із ОСОБА_6 в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою останнього заволодів його мобільним телефоном марки «Utime G7», чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 900 грн.
Крім цього, 13 жовтня 2014 року, близько 10 год., ОСОБА_5 зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 , через незачинені двері будинку проник до жилих кімнат, де впевнившись у відсутності мешканців, діючи повторно, таємно викрав планшет марки «Samsung Galaxy Tab 2 GT-P5110» вартістю 1600 грн, чим заподів потерпілій ОСОБА_7 шкоду на вказану суму.
17 жовтня 2014 року, будучи обізнаним про те, що у власності його знайомого ОСОБА_8 є мобільний телефон марки «Alcatel One Touch 5020D», ОСОБА_5 прийшов за місцем проживання потерпілого за адресою АДРЕСА_4 , де шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 ,. діючи повторно під приводом здійснення дзвінка, заволодів вказаним мобільним телефоном останнього, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподів потерпілому матеріальну шкоду на суму 930 грн.
Крім того, 28 жовтня 2014 року, близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 проходячи повз будинок АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 , зайшов на територію вказаного домоволодіння та через незачинені вхідні двері будинку проник до житлових кімнат, де впевнившись у відсутності мешканців, діючи повторно, таємно викрав телевізор марки «LG Flatron» вартістю 1100 грн., заподів потерпілій ОСОБА_9 шкоду на вказану суму.
Також, 29 жовтня 2014 року, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 знаходячись у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_6 , під час сварки, яка раптово виникла на ґрунті неприязних стосунків, умисно завдав ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи, від якого потерпілий впав та втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_5 наніс невстановленим предметом ще не менше двох ударів по внутрішній поверхні лівої ноги ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

01 листопада 2014 року в обідній час ОСОБА_5 , перебуваючи на ринку «Корал», за адресою: пр-т Жовтневий, 311-е м. Миколаєва, випадково зустрівши знайомого ОСОБА_11 , шляхом зловживання довірою останнього, попросив мобільний телефон марки «LenovoP780» для здійснення дзвінка, діючи повторно шляхом обману заволодів ним та з місця події зник, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 3000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 та доведеності його вини, ставить вимогу про пом`якшення призначеного йому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України. Указує, що суди не повною мірою врахували всі дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме вчинення засудженим кримінального правопорушення вперше, щиро розкаявся, усім потерпілим шкоду відшкодував, більшість потерпілих просили суд не позбавляти волі ОСОБА_5 , позитивно характеризується, має психічний розлад здоров?я, тому потребує спеціального лікування, має постійну реєстрацію місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 190 КК України в касаційній скарзі захисником ОСОБА_4 не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Щодо доводів захисника про неврахування судом обставин, що вказують на можливість застосування щодо ОСОБА_5 ст. 75 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, повне відшкодування шкоди потерпілим, наявний психічний розлад здоров`я, то вони є необґрунтованими.

Із мотивувальної частини вироку слідує, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, обираючи його вид та розмір, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував вчинення шести епізодів кримінальних правопорушень засудженим, протягом короткого часу, два з яких згідно ст. 12 цього Кодексу належать до категорії тяжких, при цьому п`ять епізодів відносяться до злочинів проти власності та один вчинений проти здоров`я особи, у тому числі враховуючи особу винного, котрий вину визнав, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання дільничним інспектором характеризується негативно, сусідами, за місцем навчання, роботи і адміністрацією СІЗО задовільно, відшкодування шкоди потерпілим, має хронічні хвороби, виявляє змішаний розлад особистості; визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття та визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, а також обставини скоєння кримінального правопорушення та обґрунтовано дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 190 КК України, із застосуванням правил ст. 70 цього ж Кодексу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів та вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Це рішення у вироку мотивоване, не викликає сумнівів у його відповідності вчиненому, не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Крім того, аналогічні за змістом доводи захисника ОСОБА_4 були предметом перевірки апеляційного суду. Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції перевірив доводи захисника в інтересах засудженого наведені в апеляційній скарзі, всебічно їх розглянув і відмовив у їх задоволенні, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення, не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3