Справа № 1313/293/12 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2012 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Гончарук Л.Я., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Ковальчука Т.О.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 та цивільного відповідача ОСОБА_3 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року до

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

Який вчини суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Запобіжний захід підписка про невиїзд залишено без зміни до поміщення ОСОБА_4 до лікувального закладу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 11 670 гривень майнового відшкодування та 2000 грн. морального відшкодування.

Питання відшкодування судових витрат вирішено у відповідності до ст.93 КПК України.

ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке проявилося в тому, що він 13 травня 2011 року близько, 16 год. 00 хв., у селі Берездівці Миколаївського району Львівської області, по вулиці Боринецькій,25 таємно проник в житловий будинок ОСОБА_1 звідки скоїв викрадення ряду золотих, позолочених та срібних ювелірних виробів та біжутерії ОСОБА_1, а саме: золоті ювелірні вироби: ланцюжок та браслет в комплекті однакової в'язки вагою 7 г вартістю 2800 грн., ланцюжок з кулоном вагою 10 г вартістю 4000 грн., два перстені по 3 г кожен з камінчиками вартістю 1000 грн. та 1200 грн., позолочені ювелірні вироби: кольє з натуральним каменем чеського виробництва вартістю 700 грн., ланцюжок грубої в'язки чеського виробництва 100 грн., ланцюжок тонкої в'язки з паянцем вартістю 100 грн., біжутерію: кульчики два комплекти вартістю 50 грн., набір ланцюжок та браслет під 750 пробу вартістю 200 грн., із срібних ювелірних виробів: перстень зі вставкою каменю бірюза вартістю 70 грн., перстень з фіонітами на суму 100 грн., перстень вартістю 50 грн., два срібні ланцюжки вартістю по 100 грн. кожен, кульчик у вигляді трикутника вартістю 200 грн., кулон - знак зодіаку "Стрілець" вартістю 200 грн., кульчики з великими фіонітами вартістю 300 грн., кульчик із фіонітами та місячним каменем виробництва ОСОБА_5 вартістю 400 грн., - що належать ОСОБА_1, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 11670 грн.

Захисник ОСОБА_2 подав в інтересах ОСОБА_4 апеляцію, в якій просить скасувати постанову від 23 квітня 2012 р. і закрити справу відносно ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях останнього складу злочину. Свої вимоги він мотивує тим, що справу розглянуто необ'єктивно та однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова винесена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Суд першої інстанції розглянув тільки ті обставини, що викривають ОСОБА_4 у інкримінованих йому діяннях, однак відмовився враховувати усі ті обставини, що можуть вплинути на висновки у справі і, які виправдовують його або виключають відповідальність його підзахисного у пред'явленому обвинуваченні. Досудовим слідством і судом не було встановлено місце знаходження ювелірних виробів, які ОСОБА_4, нібито, викрав у потерпілої та не було встановлено таксиста, якому, нібито, було реалізовано ці ювелірні вироби (а.с.101); на порушення вимог п.4 ст.64 КПК України не було встановлено характер і розмір шкоди і така обставина була встановлена без висновків експертиз чи інших спеціалістів, але виключно зі слів потерпілої, як заінтересованої особи. Також досудовим слідством і судом першої інстанції не було встановлено і досліджено обставини отримання і знаходження у ОСОБА_4 ювелірних виробів чи біжутерії у той час, як свідок ОСОБА_6 в суді стверджував про те, що від самого ОСОБА_4 йому відомо про належність цих виробів сестрі останнього, крім цього опис зі слів ОСОБА_6 ювелірних виробів не співпадає з описом цих виробів у поясненні, протоколі допиту потерпілої та її позовній заяві, і такі протиріччя в доказах судом не усунуто. Орган досудового слідства обмежився допитом сторонніх осіб родичів ОСОБА_4 про те, що йому сестра ніяких ювелірних виробів не давала для реалізації, однак чомусь ніхто не допитав саму сестру ОСОБА_4

Судом першої інстанції не взято до уваги покази свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні, якими спростовується обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину. Також суд не прийняв до відома зміст описової і мотиваційної частини висновку № 313 стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с.102-103) та покази в суді свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.150-155), з яких вбачається, що ОСОБА_4 не вчиняв і не міг вчинити інкримінованого йому злочину, а обвинувачення ґрунтується на припущенні.

Також слідство і суд не прийняли до відома показань потерпілої в судовому засіданні про те, що останній раз свої ювелірні вироби і біжутерію вона бачила за кілька днів перед їх зникненням - 8 або 9 травня 2011 року або серед тижня (а.с.150-155) і тому на порушення п.1 ст.64 КПК України не було безсумнівно встановлено подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), як обставини, що підлягають доказуванню в кримінальній справі. Що стосується істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, то такі порушення було здійснено з порушенням пунктів 2, 10-11, 14, 16, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 „Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування".

Цивільний відповідач з рішенням суду першої інстанції теж не погодилась та подала апеляцію, в якій просить скасувати постанову, а справу закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відмовити у задоволенні цивільного позову і стягнення на користь НДЕКЦ при ГУ МВСУ у Львівській області. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, вони містять істотні суперечності і ця невідповідність, що суперечить фактичним обставинам справи, могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість її сина та на неправильність застосування закону щодо задоволення цивільного позову.

Не досліджено такі обставини, з'ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи: не вияснений спосіб вчинення злочину та наявність причинного зв'язку між діями її сина і шкідливими наслідками; не допитано осіб, показання яких мають істотне значення для справи; не досліджені документи, речові докази, інші матеріали для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи; не проведені необхідні слідчі дії для одержання документів та доказів, що мають істотне значення для справи; не були вияснені інші обставини, що виключають притягнення її сина до відповідальності; залишилися нез'ясованими причини істотних протиріч у доказах, на яких засновані обвинувачення її сина; всебічно не перевірені доводи на захист її сина і всі інші версії, що спростовують його обвинувачення; не вияснені певні обставини, що належать до предмета доказування у кримінальній справі і які не дозволяють суду безсумнівно зробити висновок щодо винності її сина, зв'язок його дій зі шкідливими наслідками, що настали і правильно вирішити дану кримінальну справу. Суд першої інстанції розглянув тільки обставини, що викривають її сина у інкримінованих йому діяннях та призвели до задоволення цивільного позову у справі, однак відмовився враховувати усі ті обставини, що викладені у її запереченні на позов і можуть вплинути на висновки у справі. Задовольняючи цивільний позов потерпілої, не прийнявши до уваги те, що органом досудового слідства та судом в порушення вимог п.4 ст.64 КПК України не було встановлено характер і розмір шкоди, така обставина була встановлена без висновків експертиз чи інших спеціалістів, але виключно із сумнівних показань потерпілої, як заінтересованої особи, яка особисто не затратила ніяких коштів на придбання ювелірних виробів та біжутерії. Будь-які документи чи висновки експертиз або висновки спеціалістів про вагу та вартість кожного окремого ювелірного виробу та біжутерії в матеріалах справи відсутні і тому висновок суду першої інстанції про розмір цивільного позову, який підлягає відшкодуванню, ґрунтується виключно на припущенні. Також не було встановлено і досліджено обставини отримання і знаходження у мого сина ювелірних виробів чи біжутерії у той час, як свідок ОСОБА_6 в суді стверджував про те, що йому відомо від її сина про те, що ці вироби її син отримав від сестри, але з невідомої причини її дочку (сестру ОСОБА_4Б.), яка проживає окремо, орган досудового слідства та суд першої інстанції не допитали.

Крім цього, опис ювелірних виробів зі слів ОСОБА_6 не співпадає з описом цих виробів у поясненні, протоколі допиту потерпілої та її позовній заяві і такі протиріччя в доказах судом не усунуто, але ця обставина вказує на те, що у її сина були зовсім інші ювелірні вироби чи біжутерія, ніж ті, що були невідомою особою викрадено у потерпілої.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про здійснення стягнення з неї та, задовольняючи цивільний позов вийшов за межі позовних вимог, оскільки постановив стягнути з неї в користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України у Львівській області 225 грн. 12 коп. витрат на проведення експертизи. Однак таких позовних вимог у позові потерпілої ОСОБА_1Я немає, а прокурор ніякого цивільного позову на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області не заявляв і їй в судовому засіданні такого позову про стягнення 225 грн. 12 коп. для ознайомлення не було надано.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника на підтримку його апеляції та апеляції цивільного відповідача, думки прокурора та потерпілої про залишення постанови без зміни, а апеляцій без задоволення, обговоривши наведені в апеляціях доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_4 не вчиняв суспільно-небезпечного діяння, поставленого йому у вину, не беруться до уваги колегією суддів. Адже судом першої інстанції було всесторонньо і обєктивно досліджено і перевірено зібрані по справі докази і дано правильну юридичну оцінку діянням ОСОБА_4

Так, висновок суду про вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ґрунтується на доказах, яким дано оцінку у постанові:

показаннях потерпілої ОСОБА_1 про те, що вона знає добре ОСОБА_4, який часто приходив до них та допомагав їм по господарству і міг бачити, куди вони ховають ключ від вхідних дверей. 13 травня 2011 року вони пасли чергу корів у селі Берездівці і після обіду, близько 15 год. 30 хв., коли її чоловік погнав чергу корів на пасовище, і вона поклала ключ під підвіконник, на вулиці села зустріла ОСОБА_4, що приїхав зі школи-інтернату, який сказав, що приїхав на вихідні, а вона сказала, що йде на пасовище допомагати чоловіку пасти чергу корів. Повернувшись близько 18 год. 00 хв. додому, щоб піти до церкви на "маївку", хотіла одягнули срібні прикраси і побачила, що в коробці срібних речей майже нічого не було. Тоді вона стала оглядати коробку золотих речей, де також багатьох золотих прикрас не було, зауважила пом'яте ліжко і зрозуміла, що в них відбулася крадіжка, в той час, коли вони були на пасовищі. Тоді вона вийшла на вулицю, де на подвір'ї побачила сусіда ОСОБА_11, який розповів, що бачив як з її подвір'я близько 16 години вибіг ОСОБА_4. Потім вона ходила до матері ОСОБА_12 і про крадіжку їй розповіла і та не стрималася, покликала сина, але той відмовився від крадіжки. Згодом вона повідомила про все органи міліції і працівники Новороздільського міськвідділу міліції прибули до них та проводили слідчі дії, вони з чоловіком написали заяви. В неї було викрадено наступні ювелірні вироби 583 проби: ланцюжок та браслет в комплекті вагою 7 г однакової ваги вартістю 2800 грн., ланцюжок з кулоном у вигляді медальйону 1980 року вагою 10 г вартістю 4000 грн., два перстені по 3 г з камінчиками вартістю 1000 грн. та 1200 грн., позолочених ювелірних виробів: кольє з натуральним каменем чеського виробництва вартістю 700 грн., ланцюжок грубої в'язки чеського виробництва - 100 грн.; ланцюжок тонкої в'язки з паянцем вартістю 100 грн., біжутерію: кульчики два комплекти вартістю 50 грн., набір ланцюжок та браслет під 750 пробу вартістю 200 грн., із срібних ювелірних виробів: перстень зі вставкою каменю бірюза вартістю 70 грн., перстень з фіонітами на суму 100 грн., перстень вартістю 50 грн., два срібні ланцюжки вартістю по 100 грн. кожен, кульчик у вигляді трикутника вартістю 200 грн., кулон - знак зодіаку "Стрілець" вартістю 200 грн., кульчики з великими фіонітами вартістю 300 грн., кульчик із фіонітами місячним каменем виробництва ОСОБА_5 вартістю 400 грн., - а всього ювелірних виробів і загальну суму 11670 грн. Внаслідок скоєної ОСОБА_4 крадіжки її ювелірних виробів та прикрас, які були дорогою пам'яткою і подарунками близьких їй людей, потерпіла як гіпертонік понесла важкі моральні страждання, переживання і це негативно вплинуло на стан здоров'я, загострювалася хвороба, що спричинило моральну шкоду, яку вона оцінює і суму 2000 грн. Дану суму матеріальної та моральної шкоди вона просить стягнути із представника і матері ОСОБА_4 ОСОБА_3, як цивільного відповідача, оскільки мати добре знала, що її син хворий психічно і вчиняв крадіжки у громадян і жителів села Берездівці;

показаннях свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що, проживаючи у ІНФОРМАЦІЯ_5 по сусідству з сім'єю ОСОБА_1 за 10 метрів бачив 13 травня 2011 року, близько 16 год.00 хв., як з подвір"я ОСОБА_1 виходив ОСОБА_4, який зійшов нижче та побіг у вулицю до свого будинку. Тоді з ОСОБА_1 нікого не було вдома, оскільки вони пасли худобу. Через декілька годин додому прийшла сусідка ОСОБА_1Я, яка була сильно схвильована і повідомила про вчинення в їх домі крадіжки. До цього чув від сусідів, що ОСОБА_4 крав з їх будинків гроші, кролів;

показаннях свідка ОСОБА_13 про те, що він, як чоловік потерпілої 13 травня 2011 року на пасовищі села Берездівці весь день пас чергу корів і після обіду того дня до нього після 15 год. 30 хв. прийшла допомагати його дружина. Вона повідомила, що по дорозі бачила ОСОБА_4, який приїхав зі школи-інтернату і вона йому сказала, що йде пасти корови. Згодом, дружина раніше від нього пішла додому щоб встигнути піти до церкви, а коли він пригнав корову з пасовища після 18 год. побачив заплакану жінку, яка сказала, що їх обікрав ОСОБА_4, якого бачив на їх подвір'ї сусід ОСОБА_10 Він, зайшовши до хати, побачив розкидані коробки, в яких дружина зберігала ювелірні вироби із золота та срібла, які він особисто купував за кордоном дружині, і вже були вкрадені. Спочатку ОСОБА_3 признавали крадіжку, але згодом відмовились, хоча всі знали, що ОСОБА_4 займався крадіжками в сусідів. Дружина, як гіпертонік, перенесла великі моральні страждання, у неї загострилася хвороба, має постійні хвилювання, морально подавлена через дану крадіжку пам'ятних для неї ювелірних виробів, приймає ряд ліків;

показаннях свідка ОСОБА_6 про те, що він з ОСОБА_4 навчаються у Верхнєсиневидненській спецшколі-інтернаті і пригадує, як у травні 2011 року після неділі приїхав ОСОБА_4 з дому і мав багато грошей, приблизно 1000 грн. купюрами по 50 та 100 грн., вони групою ходили у сільський магазин, де ОСОБА_4 пригощав усіх печивом, водичкою і пляшкою ''Мартіні". ОСОБА_4 показував йому ювелірні вироби: золоті кульчики, кільце. золотий ланцюжок-браслет і просив його це продати, казав, що все це дала йому сестра продати. Другого дня ОСОБА_4 дав йому золоті вироби: кульчики оздоблені камінчиками, кільце і один золотий браслет продати, тому того ж дня ввечері він з цими виробами поїхав у м. Стрий, де невідомому таксисту продав усе золото за 500 грн. і залишився ночувати у бабусі. Наступного дня на залізничному вокзалі міста Стрия біля годинника він зустрівся з ОСОБА_4, який був ще з хлопцем. ОСОБА_4 із всіх грошей дав за продане золото 350 грн., а собі взяв 150 грн., йому нічого не було відомо, що ці ювелірні вироби були крадені;

показаннях свідка ОСОБА_5 про те, що вона, будучи вихователем школи-інтернату, була присутня в якості педагога при допиті слідчим їхнього учня ІНФОРМАЦІЯ_6, який у спокійній обстановці, вільно розповів, що ОСОБА_4 мав багато грошей, золотих і ювелірних виробів, передав йому золоте кільце, ланцюжок і ювелірні вироби, які він продав у місті Стрию таксисту;

показаннях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14 про те, що їм, як працівникам Верхнєсиньовидненської школи-інтернату, про крадіжку ювелірних виробів їхнім учнем ОСОБА_4 у селі Берездівці 13 травня 2011 року стало відомо від працівників міліції, які приїжджали допитувати ОСОБА_6 та ОСОБА_4 А 16 травня 2011 року ОСОБА_4 забрала зі школи його сестра. При допиті учнів ОСОБА_6 і ОСОБА_4 повідомили, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку золотих та срібних ювелірних виробів, детально описували крадені вироби. ОСОБА_4 признався, що золото сховав у трубу, а ОСОБА_6 частину крадених ювелірних виробів продав в м. Стрий біля залізничного вокзалу;

показаннях свідка-міліціонера ОСОБА_15 про те, що ним як працівником міліції 18 травня 2011 року в селі Верхнє Синьовидне з участю вихователів спецшколи-інтернату був опитаний учень ОСОБА_4, який сам добровільно розказав, що він вкрав з будинку ОСОБА_13 золоті та срібні вироби, які спочатку заховав у трубі та потім забрав з собою у школу-інтернат, де їх віддав знайомому ОСОБА_6 продати в м. Стрию;

показаннях ОСОБА_4 на досудовому слідстві /а.с.19-20/, в яких він розказав, за яких обставин вчинив крадіжку ювелірних виробів з будинку ОСОБА_1;

заяві потерпілої ОСОБА_1 від 13 травня 2011 року про скоєння крадіжки з її будинку /а.с.5/;

протоколі огляду місця події від 13 травня 2011 року та фототаблиці до нього /а.с.6-15/, з яких вбачається, що у будинку № 25 по вул. Боринецькій у с. Березівці Миколаївського р-ну Львівської обл., де проживає сім"я ОСОБА_1 порушено порядок і з місця події вилучено два сліди рук.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 313 від 21 грудня 2011 року ОСОБА_4 страждає розумовим недорозвитком у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами. Ступінь вказаної патології виражена настільки, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому діянь він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом /а.с.102-103/.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є логічними, послідовними і такими, що доводять вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд правильно застосував примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив і цивільний позов потерпілої.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляцій захисника та цивільного відповідача немає.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23 квітня 2012 року відносно ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляції захисника ОСОБА_2 та цивільного відповідача ОСОБА_3 без задоволення.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.