У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000600 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше судимого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 2 950 грн., моральної шкоди 5 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено, розмір стягнутої із засудженого ОСОБА_6 моральної шкоди знижено до 1 500 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, близько 04 год. 17 лютого 2015 року біля будинку АДРЕСА_1 , розбивши переднє пасажирське скло автомобіля «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повторно, таємно викрав з салону відеорегістратор «Falcon», що належить ОСОБА_8 , вартістю 1300 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження. Зазначає, що органами досудового розслідування та судом не доведено винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення майна, не доведено обґрунтованості цивільного позову, який взагалі не був вручений ОСОБА_6 , а вирок суду ґрунтується на доказах, що не були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об`єктивно дослідив, правильно оцінив.
Доводи захисника про відсутність у провадженні належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є безпідставними.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив, що о 04 год. 17 лютого 2015 року працівники міліції повідомили йому, що в його автомобілі розбите скло, відсутній відеорегістратор і вони затримали злочинця;
- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працівників міліції, які повідомили, що того дня здійснювали патрулювання району, отримавши повідомлення про вчинення крадіжки біля буд. АДРЕСА_1 , направились туди, де затримали ОСОБА_6 , у якого знаходився відеорегістратор;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що був понятим під час вилучення відеорегістратора;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що о 4 год. 17 лютого 2015 року почув звук розбитого скла і на вул. Запорізькій у м. Запоріжжі побачив біля автомобіля «Фольксваген» чоловіка, що витягнув щось із салону і направився за будинок, коли він підійшов, то патруль вже затримав ОСОБА_6 , який згодом зізнався у вчиненні крадіжки;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив свідчення ОСОБА_12 .
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними рапорту помічника начальника відділу щодо отримання повідомлення про вчинення крадіжки відеорегістратора з автомобіля; даними протоколу огляду місця події, під час якого у ОСОБА_6 було вилучено відеорегістратор «Falcon»; даними протоколу про прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Твердження захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами.
Таким чином, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена і його дії кваліфіковані правильно.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що вирок суду ґрунтується на доказах, що не були досліджені в судовому засіданні, є необгрунтованими.
Як свідчать дані журналу судового засідання, технічний запис судового провадження від 15 травня 2015 року та зміст вироку, суд при розгляді провадження щодо ОСОБА_6 дослідив усі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, повно й усебічно дослідив докази, вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування, і дав їм у сукупності належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, із яким погоджується і колегія суддів.
Посилання захисника на порушення права на захист ОСОБА_6 , оскільки він не отримував копії позовної заяви, та про неправильне вирішення цивільного позову судом також не знайшли свого підтвердження.
Так, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_6 , відповідно до якої він отримав копію цивільного позову разом з копіями обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування.
Суд першої інстанції, задовольнивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 2 950 грн., належним чином обґрунтував своє рішення, вказавши проте, що ця сума складається з вартості пошкодженого скла автомобіля, вартості демонтажу скла та карти передніх дверей, а також вартості тонування скла.
Що стосується стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, то апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність її зменшення до 1 500 грн.
Розмір відшкодування збитків відповідає вимогам ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, є розумним і справедливим.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу винного, який не працює, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним.
Також суд правильно призначив засудженому ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 71 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Розглянувши за апеляцією захисника ОСОБА_7 матеріали провадження та детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та про правильність кваліфікації його дій, а також звернув увагу на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3