АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.
У кримінальному провадженні вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 06 серпня 2014 року о 3 год. 45 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-3110» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Ризької, через нерегульоване перехрестя з вулицею Шамрило, в напрямку вулиці Дорогожицька в м. Києві, перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, допустив порушення вимоги пунктів 1.5, п.п.«б» п.2.3, п.п. «а» п.2.9, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час руху через вказане перехрестя не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав за межі правого краю проїзної частини та здійснив наїзд на електроопору, яка розташована на тротуарі біля будинку №17 по вулиці Дорогожицькій в місті Києві. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру даного автомобіля ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити, через невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі не було враховано те, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, добровільно відшкодував потерпілому 20 тис. грн в рахунок завданої моральної шкоди. Крім цього, обвинувачений за місцем свого проживання характеризується позитивно, у нього на утриманні перебуває мати похилого віку, яка потребує його догляду та допомоги.

Наведені обставини захисник вважає такими, що дають суду апеляційної інстанції підстави звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду змінити. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК України, просить вирок суду змінити, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання в достатній мірі не було враховано характер і суспільну небезпечність вчиненого злочину, його наслідки, які полягають у загибелі його брата.

За наслідками розгляду скарги просить призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. На даний час потерпілий ОСОБА_9 претензій до нього не має, подав до суду заяву, в якій відмовився від своїх апеляційних вимог. Просить врахувати, що він також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, через що став інвалідом третьої групи.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не з`явився, надіслав до суду заяву, в які просить його апеляційну скаргу не розглядати. Зазначає, що обвинувачений повністю відшкодував йому заподіяні матеріальні та моральні збитки. Просить задовольнити апеляційну скаргу захисника та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки потерпілий ОСОБА_9 відмовився від своїх апеляційних вимог, його апеляційна скарга на підставі ст.403 КПК України розгляду не підлягає.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника та вважав рішення суду законним та обґрунтованим,провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції, за згодою сторін, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості злочину, обставини його вчинення та наслідки, що настали, особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 визнав свою провину у вчиненому, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а обставинами, що обтяжують його покарання, - вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись загальних засад призначення покарання, вірно призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на визначений строк та призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з цим, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи захисника обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 не врахував всі дані про особу винного, наявність інших обставин, що пом`якшують його покарання, та призначив покарання з реальним його відбуванням, що є явно несправедливим через суворість.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, за місцем свого проживання характеризується позитивно.
Із поданої потерпілим до суду апеляційної інстанції заяви вбачається, що обвинувачений повністю відшкодував йому заподіяні матеріальні та моральні збитки. Цю обставину колегія суддів визнає такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 .
Зазначені обставини та дані про особу винного, як вірно зазначає захисник, не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Колегія суддів також враховує думку потерпілого, який просить звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, встановлених судом першої та апеляційної інстанції обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставини, що обтяжує його покарання, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, що дає суду правові підстави звільнити його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на визначений строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
З наведених підстав апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року в частині призначення покарання змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді:

______________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3