Справа № 139/1066/13-к
У Х В А Л А

24.10.2013 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Коломійцевої В.І.,

секретаря Пилипчук В.П.,

за участю сторін провадження:

прокурора: Гладченко-Корнійчук Ю.М.

обвинуваченого: ОСОБА_1,

потерпілої: ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч.1 КК України у зв'язку з дійовим каяттям, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв'язку з дійовим каяттям та закриттям відносно нього кримінального провадження, оскільки він вчинив вперше злочин невеликої тяжкості, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину. При цьому в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пробачення у потерпілої не попросив.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що наявні не всі правові підстави щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 ст. 45 КК України.

Потерпіла ОСОБА_2 та її захисник заперечили щодо задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям.

Вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про застосування до нього вимог ст. 45 КК України з наступних підстав.

Так, згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.. 45 КК. Щире розкаяння характеризує суб'єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов'язковим.

В даному випадку ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, проте у вчиненому не розкаявся, провини своєї не визнав, не попросив пробачення у потерпілої, а тому враховуючи викладене, суд вважає, що не має всіх правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 вимог ст. 45 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв'язку із дійовим каяттям та закриття справи.

Керуючись ст. 45 КК України, ст. ст.350, 370,371, 372 КПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв'язку з дійовим каяттям відмовити.

Суддя