Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
03 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освітою середньою спеціальною, розлученої, раніше не судимої,
обвинуваченої за ч.2 ст.125 КК України,
на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7
представника потерпілої - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженій не обирався.
Судом також вирішено питання судових витрат у кримінальному провадженні.
Згідно вироку суду, ОСОБА_5 30.10.2013 року близько 20.00 год., перебуваючи на пероні залізничного вокзалу станції Рівне Львівської залізниці, що по вул.Привокзальна, 1 у м.Рівне, неподалік від центрального входу у вокзал, на ґрунті особистої неприязні, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , спровокувала конфліктну ситуацію, в ході якої схопила останню руками за волосся та намагалася повалити на землю. В подальшому, діючи умисно, почала наносити ОСОБА_7 удари руками по верхній частині спини, тягала за волосся, нанесла декілька ударів ногою в область грудей, плеча та голови. Внаслідок завданих ОСОБА_5 ударів потерпілій ОСОБА_7 , останній заподіяно тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, поєднаному із зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин забоєм м`яких тканин тім`яної ділянки голови посередині, саднами в ділянці верхньої губи справа, на червоній каймі верхньої губи зліва, на передній поверхні лівої вушної раковини, на задній поверхні мочки лівого вуха, які відповідно до висновку експерта № 1178/Е-1254 від 11.11.2013 року відносять до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Не погодившись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій прокурором ОСОБА_9 апеляційній скарзі він, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеність її вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій покарання у виді штрафу, визначеному у грошовій сумі (перерахунку розміру у гривнях) без визначення його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян відступив від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, без обґрунтування причин. Просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши обвинуваченій покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав позицію прокурора ОСОБА_9 , що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана прокурором ОСОБА_9 апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог судом першої інстанції не дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що хоч допитана в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй органом досудового слідства злочині за ч.2 ст.125 КК України й не визнала, однак факт конфлікту між нею та потерпілою 30.10.2013 року не заперечила. Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у спричиненні потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я повністю доведена показами потерпілої, свідків та зібраними у ході судового слідства доказами. Разом з тим, невизнання обвинуваченою вини у скоєному розцінено судом, як спосіб захисту останньої.

Судом вірно встановлено фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і не заперечується учасниками кримінального провадження при розгляді справи судом апеляційної інстанції. Також, вірно оцінено судом, що обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного судом покаранню на підставі п «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, враховуючи що остання вчинила злочин, який не є тяжким та має на утриманні неповнолітніх дітей.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновок суду про винність ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при обставинах викладених у вироку, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

В той же час, вирок суду підлягає частковій зміні зокрема, в частині істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, котрий підлягав застосуванню щодо ОСОБА_5 , а саме не визначення судом у неоподаткованих мінімумах доходів громадян перерахунку призначеного обвинуваченій покарання у виді штрафу в грошовій сумі (гривневому еквіваленті). Доводи прокурорів щодо цього є слушними.

Так, згідно зі ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При цьому відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідна правова позиція викладена й у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.10.2015 року, де зазначено, що при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (частини статті) особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленому законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при обранні обвинуваченій міри покарання у виді штрафу порушив вимоги ст.53 КК України, в якій закріплений принцип призначення покарання у виді штрафу.

Враховуючи наведене, суд істотно порушив вимоги кримінального закону, що в свою чергу перешкодило йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
А тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_5 покарання змінити, визначивши обрану обвинуваченій міру покарання у виді штрафу в гривневому еквіваленті також й у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів вважає за необхідне вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.2 ст.125 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_5 засудженою за ч.2 ст.125 КК України до покарання в виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.
В решті вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3