АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1571/15-к Номер провадження 11-кп/786/816/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія-ч.2ст.286КК-т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м. Полтава

колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретареві ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7
і його захисника - адвоката Дзюби 1.1.,
розглянувши матеріали кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора у кримінальному провадженню - прокурора відділу прокуратури області на вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, вірмена, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ПП «Союз-авто-експрес», одруженого, раніше не судимого, проживає АДРЕСА_1 ,-

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк - один рік.

Згідно із ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення комплексної автотехнічної експертизи - 3075 грн. (а.с. 112, 137).

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Так, 06.08.2014 року о 17 год. 40 хв., керуючи автобусом рухався по проспекту Полтавському в м. Кременчуці. Попереду, з другорядної дороги на проїзну частину вказаного проспекту виїхав велосипедист ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину справа наліво по напрямку руху вказаного автобуса. ОСОБА_7 у заданій дорожній обстановці порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України де зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Водій ОСОБА_7 своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та допустив наїзд передньою правою частиною автобуса на ліву бокову частину велосипеда під керуванням ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю постраждалого. Смерть потерпілого настала в результаті масивної внутрішньою крововтрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, вважає, що відсутні докази його вини, керуючи автобусом він не зміг уникнути наїзду на велосипедиста, дані викладені у висновку авто-технічної експертизи про можливість уникнення наїзду на потерпілого є суперечливими, фактичні обставини справи встановлено неправильно, просить скасувати вирок суду, а провадження по справі закрити за відсутності складу злочину у його діях.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію дій вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненому та особі засудженого і просить скасувати вирок суду та ухвалити новий із призначенням покарання без застосування ст. 75 КК України з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, виступи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, а прокурора - проти її задоволення та необхідність ухвалення нового вироку з призначенням реального покарання, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та правильність юридичної кваліфікації скоєного ним є правильним та ґрунтується на всебічно і повно перевірених доказах у відповідності до вимог ст.22, 23,94 КПК України.

Зокрема, доводи в апеляції ОСОБА_7 про відсутність вини у його діях спростовується навіть його показаннями у судовому засіданні, про те, що він все таки, керуючи автобусом, рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. і бачив на другорядній дорозі приближення до основної дороги велосипедиста, який не виконав вимоги дорожнього знаку «Уступи дорогу», а продовжував рух з виїздом на полосу його руху. Проїхавши метрів 15 у попутному напрямку велосипедист за 2 метри різко повернув ліворуч і уникнути наїзду на нього йому не вдалося.

Такі показання засудженого у частині моменту виникнення небезпеки для руху судом правильно визнані неспроможними тому що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно із висновком авто-технічної експертизи від 28.01.2015 року, з урахуванням вихідних даних, що отримані під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 судовий експерт зазначив, що водій автобуса ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 , дії останнього не відповідали п. 12.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Такі висновки експерта були перевірені судом шляхом його допиту і експерт ОСОБА_11 у порядку ст. 356 КПК України свої висновки підтвердив у судовому засіданні. Вихідні дані для досліджень ним використовувалися як із матеріалів кримінального провадження так і з постанови органів слідства.

За висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом кісток основи і склепіння черепа, крововиливи під оболонки в речовину, стовбур та підкірку головного мозку, крововиливи в м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні та правий скроневий м`яз та інші, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю постраждалого. Смерть настала в результаті політравми, яку він отримав під час дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи за кермом велосипеда, і яка в свою чергу ускладнилася масивною внутрішньою крововтратою, що стало безпосередньою причиною смерті, (а.с. 107-110).

Твердження засудженого в апеляції про неможливість уникнення наїзду на потерпілого, спростовуються даними викладеними у протоколі огляду місця ДТП від 06.08.2014 року зі схемою та фото таблицями до нього, де зафіксовано сліди та розташування транспортних засобів безпосередньо після пригоди, із якого колегія суддів робить висновок, що доводи водія автобуса про виникнення небезпеки перед наїздом у відстані 2 метри не відповідає даним встановленим у ході судового розгляду у суді першої інстанції.

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 24.12.2014 року та схеми додатку до протоколу, експериментальним шляхом було встановлено швидкість руху автобуса, місце наїзду на велосипедиста відносно осьової лінії дорожньої розмітки, місце виїзду на головну дорогу та зміни напрямку руху велосипедистом, відстань від місця зміни напрямку руху велосипедиста до місця зіткнення, час з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення. Вказані величини у подальшому були використані експертом авто-техніком під час складення висновку № 44 судової авто-технічної експертизи від 28.01.2015 року, який у встановленому порядку був покладений у основу доказів вини водія.

Доводи апелянта, що протокол слідчого експерименту сфальсифікований та не відповідає даним у справі спростовується показаннями свідка ОСОБА_12 , який був понятим при його проведенні. Під час слідчого експерименту, слідчий робив відповідні заміри лінійкою про що підтвердила у судовому засіданні і інша понята ОСОБА_10 з даних які встановлювалися і ці дані були правильно зафіксовані у вказаному протоколі.

Згідно висновку № 754/755 від 05.11.2014 року комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, технічна можливість уникнути пригоди з боку водія велосипеда ОСОБА_8 в даних дорожніх умовах визначалася виконанням ним п.п. 10.1, 16.11 «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В умовах місця пригоди дії водія велосипеда ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 «Правил дорожнього руху України» і, з технічної точки зору також знаходились в причинному зв`язку з пригодою. ( а.с. 111-136).

Доводи ОСОБА_7 в апеляції щодо відхилення даних викладених у протоколі слідчого експерименту колегією суддів також не приймається, оскільки він складений та проведений у відповідності до вимог КПК України і у ньому зазначені вихідні дані, які були здобуті під час проведення такої слідчої дії та вона не була оскаржена в установленому порядку та правильно досліджена усіма учасниками судового провадження, а суд правильно дав цьому оцінку.

Твердження апелянта про неправильне визначення швидкості автобуса під час досудового слідства і у суді спростовується як показаннями свідків так і поясненнями самого водія ОСОБА_7 , де було встановлено, що швидкість автобуса була 40 км. на год., а з врахуванням тормозного шляху по напрямку руху експертним шляхом встановлено найменшу швидкість 37,5 км/год. Незважаючи на це апелянт після з`ясування обставин справи змінив свої показання і став стверджувати, що швидкість автобуса була більша і таким чином він не міг уникнути наїзду.

Даючи такі пояснення ОСОБА_7 не надав відповідних даних про саме такі свої доводи, які могли бути підтверджені іншими доказами.

Крім цього апелянт вважає, що слідчий експеримент проведено з порушенням, оскільки час його проведення не відповідав обстановці на той час. З цього приводу суд першої інстанції правильно не взяв доводи ОСОБА_7 до уваги, оскільки погоджуючись з таким висновком суду колегія суддів вважає, що при слідчому експерименті встановлювався саме момент виникнення небезпеки для водія та швидкість руху автобуса, і період проведення такої слідчої дії не вплинув на встановлення таких даних на що звертає увагу захист. Даних про порушення слідчим складання такого протоколу захист не надав апеляційному суду.

Разом із тим, підлягає частковому задоволенню апеляція ОСОБА_7 у частині того, що суд у мотивувальній частині вироку незаконно послався на показання свідка ОСОБА_12 про те, що він був очевидцем вказаної пригоди. Колегія суддів, перевіривши доводи апелянта, частково із ними погоджується і дійшла висновку, що допитаний свідок у судовому засіданні підтвердив, що він приймав участь лише як понятий при проведенні слідчих дій на місці ДТП і обставини справи йому стали відомі із вказаного протоколу. Очевидцем ДТП він не був. За таких даних слід виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на показання свідка у частині того, що він бачив сам механізм ДТП.

Посилання апелянта на те, що під час досудового слідства слідчим порушувалися норми КПК України і фактичні обставини справи встановлені з достеменністю не були, спростовані викладеними висновками у вироку місцевого суду, яким дана належна оцінка.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в умовах змагальності і диспозитивності в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши сукупність досліджених доказів керуючись законом та за своїм внутрішнім переконанням правильно зробив висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього рух, що спричинило смерть потерпілого.

Не підлягає задоволенню і апеляція прокурора щодо необхідності скасування вироку та ухвалення нового з підстав наведених у ній. Колегія суддів вважає, що вид та розмір покарання, а також можливості звільнення винуватця від його відбування з випробуванням вирішено правильно. При вирішенні цих питань суд, і це прямо вказано у вироку, обміркував питання щодо обставин, які пом`якшують покарання і визнав їх обґрунтованими.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував, що злочин вчинений хоча і тяжкий, але з необережності, враховано вину потерпілого, який порушив правила руху, дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має похилий вік, добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_13 .

Наявність в діях потерпілого ОСОБА_8 порушень вимог Правил дорожнього руху, які знаходилися в причинному зв`язку з пригодою, є обставиною, яка значно пом`якшує покарання ОСОБА_7 та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Саме цими обставинами суд переконливо обґрунтував і вмотивував свої висновки про необхідність призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, яке, всупереч міркуванням прокурора, не може бути визнано явно не справедливим. Отже апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на показання свідка ОСОБА_12 про те, що він був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди та міг бачити сам механізм ДТП за участю ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_8 , у іншій частині цей вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити - без змін.

Ухвала набирає чинності відразу після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4