Справа№ 632/2476/15-к
Провадження № 1-м/632/1/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність із законодавством України, суд -

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2015 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_7 .

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив клопотання про приведення вироку суду іноземної держави відносно засудженого ОСОБА_7 у відповідність до законодавства України задовольнити, враховуючи заяву засудженого.

Прокурор під час судового розгляду не заперечував проти задоволення клопотання та просив привести вирок суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року у відповідність із законодавством України та визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим передбачена ч. 3 ст. 153 КК України. За відсутністю підстав, визначених ч. 4 ст. 610 КПК України строк покарання, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави залишити у виді 12 років позбавлення волі.

Захисник підтримав клопотання Міністерства юстиції України, враховуючи інтереси засудженого, який звернувся до компетентних органів Росіїської Федерації із заявою про передачу для подальшого відбування покарання на території України. Вважав, що відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим передбачена ч. 3 ст. 153 КК України. Строк покарання просив залишити у виді 12 років позбавлення волі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши доводи клопотання та надані документи, суд вважає, що клопотання належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року (надалі Конвенція). Значена Конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до національного законодавства процедура розгляду та отримання судового рішення за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, передує процедурі організації передачі засудженої особи в Україну (ч. 5 ст. 609, ст. 611 КПК України).

04 квітня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до компетентних органів Росіїської Федерації із заявою про його передачу для подальшого відбування покарання на території України, громадянином якої він є (а.с. 40). На теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 8 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу».

Згідно ч. 1 ст. 610 КПК України, яка врегульовує розгляд судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, не передбачена обов`язкова участь в судовому засіданні особи, відносно якої розглядається зазначене питання.

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України до передачі засудженого в Україну. Відтак забезпечити присутність цієї особи в судовому засіданні держави виконання вироку згідно з частиною другою статті 11 Конвенції є неможливим, що вказує на обґрунтовану правомірність обмеження його прав щодо участі в судовому засіданні, яке проходить в іншій державі

Таким чином, суд наголошує, що зазначене вище дає підстави зробити висновок, що розгляд клопотання про приведення вироку у відповідність за відсутності засудженого не порушує його права, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який представлений захисником ОСОБА_6 ..

Отже судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 є громадянином України, який вчинив злочин на території Російської Федерації та був засуджений за п. «б» ч. 4 ст. 132 КК Російської Федерації вироком суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму (а.с. 64). Додаткових покарань не призначалось. Цивільний позов виконуючого обов`язки прокурора Ямало-Ненецького автономного округу - залишено без розгляду. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Верховного Суду Російської Федерації від 27 серпня 2013 року вказаний вирок залишено без змін (а.с. 25-34).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року набрав законної сили 27 серпня 2013 року. В строк відбування покарання на підставі ч. 3 ст. 72 КК РФ зарахований час тримання засудженого ОСОБА_7 під вартою з 28 серпня 2011 року по 27 травня 2013 року (а.с. 35). Початок строку покарання обчислюється з 28 серпня 2011 року, кінець строку - 27 серпня 2023 року. На 09 квітня 2014 року засуджений відбув 11 днів 07 місяців 02 року, залишилось до відбування 18 днів 04 місяця 09 років. (а.с. 37).

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «с», «d» статті 11 Конвенції встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Разом із клопотання Міністерством юстиції України доданий текст статті Кримінального кодексу Російської Федерації, за якими було засуджено ОСОБА_7 ..

Пунктом «б» частини 4 статті 132 Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції 2006) передбачено, що мужолозтво, лесбійство, чи інші дії сексуального характеру із застосуванням насильства чи загрози його застосування до потерпілого (потерпілої) або до інших осіб або з використанням безпорадного стану потерпілого (потерпілої), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, караються позбавленням волі на строк від дванадцяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років.

Як вбачається з вироку суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року, ОСОБА_7 засуджено за скоєння насильницьких дій сексуального характеру, а саме інших дій сексуального характеру з використанням безпорадного стану потерпілого, вчинені відносно особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку. Дії ОСОБА_7 мали сексуальний мотив, тобто були направлені на задоволення статевої пристрасті відносно особи ( а.с. 20).

Кримінальний Кодекс України містить норми, які також визначають кримінальну караність діяння, за які був засуджений ОСОБА_7 вироком суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року.

Так, частина 3 ст. 153 КК України встановлює кримінальну відповідальність за задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього.

Пленум Верховного Суду України у своєї Постанові «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05. 2008р. № 5 роз`яснив, що насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (стаття 153 КК) виключає природний статевий акт і може полягати у вчиненні акту мужолозтва, лесбійства, а також в інших діях сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті суб`єкта злочину (чоловіка або жінки) неприродним способом. Насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Малолітніми потерпілими від насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом слід вважати осіб, яким на момент злочину не виповнилося 14 років. Стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього віку, не могла розуміти характеру та значення, вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 засуджено за скоєння саме насильницьких дій сексуального характеру, ані розпусних дій (ст.135 КК РФ), суд констатує, що кримінальну відповідальність за суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнано винним вироком суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року встановлено частиною 3 статті 153 КК України.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, за відсутністю обставин, передбачених ч. 4 ст. 610 КПК України та ст. 69-1 КК України, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_7 у виді дванадцяти років позбавлення волі, оскільки за своїм характером та тривалістю покарання не буде більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним, зарахувати попереднє ув`язнення у строк покарання за період з 28 серпня 2011 року по 28 травня 2013 року.

На підставі ст. ст. 371, 372, 376, 609, 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України.

Вирок суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року, яким громадянин України ОСОБА_7 засуджений за п. «б» ч. 4 ст. 132 КК Російської Федерації до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.

Визначити частину 3 статті 153 Кримінального кодексу Україну, як таку, якою передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року.

Визначити ОСОБА_7 строк позбавлення волі у 12 (дванадцять) років, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 28 травня 2013 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 28 травня 2013 року, зарахувати в строк відбування покарання час тримання ОСОБА_7 під вартою за період з 28 серпня 2011 року по 27 травня 2013 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення , ОСОБА_7 , з моменту фактичного отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити прокурору, Міністерству юстиції України, центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні та особі, у відношенні якої прийнято рішення.

Суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3