Справа № 448/892/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/643/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

матеріали кримінального провадження №0000267 та судової справи №448/892/14-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року відносно ОСОБА_9 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до громадських робіт строком сто двадцять годин.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 25 квітня 2014 року близько 20 год. 30 хв. в с. Малнів, Мостиського району, Львівської області в ході суперечки, що виникла між ним та потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ґрунті різних побутових причин (через порубку гілок верби) умисно наніс потерпілій ОСОБА_10 один удар палицею по животі, заподіявши їй легке тілесне ушкодження у виді синця на животі, та умисно кинув в потерпілу ОСОБА_11 кусок цеглини, яка попала їй в праву руку, заподіявши легке тілесне ушкодження у виді синця на правій кисті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 покликається на те, що суд не дав належної правової оцінки процесуальним порушенням в кримінальному провадженні та не зробив відповідного реагування на такі.

Зокрема звертає увагу на те, що в бланках заяв не вказано посадової особи, яка прийняла заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і не вказано дати прийняття таких (а.с.2, 3 к/п); лист-повідомлення про призначення прокурора не підписаний прокурором Мостиського району, не вказаний номер реєстрації вихідної кореспонденції та не вказана дата реєстрації (а.с.8 к/п); постанова про призначення процесуального прокурора не підписана прокурором Мостиського району, який уповноважений виносити такий процесуальний документ, відсутні будь-які дані про реєстрацію та відправку даного процесуального документа, і сторона захисту приходить до висновку, що процесуального прокурора взагалі призначено не було, а тому обвинувальний акт затверджено не уповноваженою особою (а.с.9 к/п); в заяві ОСОБА_11 відсутні дані про посадову особу, яка отримала цю заяву (а.с.41 к/п); огляд місця події проведено чомусь аж 11 червня 2014 року, а не 25 квітня 2014 року, тобто в день інкримінованих дій, або ж 29 квітня 2014 року, тобто в день надходження заяви (а.с.42 к/п).

Вважає, що по причині недбалості органу досудового розслідування та прокуратури, яка здійснює нагляд за органами досудового слідства, невчасне проведення огляду місця події позбавило можливості дати об`єктивну оцінку показанням сторін учасників конфлікту, стосовно порубки верби, місця знаходження цеглин, палиць, тощо. Тобто на даний час не представляється можливим об`єктивно спростувати чи підтвердити сумніви стосовно показань підозрюваного, а тому, згідно принципу презумпції невинності, всі сумніви потрібно трактувати на користь підозрюваного.

Зазначає, що прокурором порушено вимоги ч.6 ст. 290 КПК України, оскільки не скеровано запит стороні захисту щодо доступу до речових доказів, документів, якими може володіти сторона захисту; ст. 293 КПК України, оскільки виключно прокурор зобов`язаний під розписку надати стороні захисту копії обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування, а копії надав слідчий.

Наголошує, що ОСОБА_9 жодних тілесних ушкоджень потерпілим не спричиняв, а навпаки він є потерпілим від зухвалих протиправних дій ОСОБА_11 , що підтверджується вироком Мостиського районного суду Львівської області від 09 вересня 2014 року, а саме ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з двохметровими палками напали на ОСОБА_9 (по місцю проживання ОСОБА_12 характеризується як така, що не підтримує дружніх відносин з сусідами).

Акцентує, що на досудовому слідстві та в судовому засіданні ОСОБА_9 жодного разу не міняв своїх показів і такі є логічними та послідовними. По місцю проживання характеризується виключно позитивно, як спокійний та врівноважений за характером, добрий господар, користується авторитетом серед односельчан.

Звертає увагу, що покази потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_16 матері потерпілих, як на досудовому слідстві, і особливо в судовому є надуманими та суперечливими, що викликають великі сумніви в їх правдивості.

Виходячи з наведеного вважає, що жодних доказів вини ОСОБА_9 у суду І інстанції, прокуратури та правоохоронних органів, окрім сумнівних та суперечливих показань родини ОСОБА_17 , немає і відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та виступ захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останньої, виступ представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 та думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновок суду І інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 25 квітня 2014 року близько 20 год. 30 хв. її сестра ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_9 здійснює порубку гілок верби, яка росте на їхньому подвір`ї. Коли вони вийшли на подвір`я та стали сваритись з останнім, той у відповідь став погрожувати їм фізичною розправою та виражався в їх адресу нецензурними словами, розмахуючи при цьому сокирою. Тоді вона ОСОБА_11 взяла в руки дерев`яну палицю (тику) та підбігла до ОСОБА_9 , намагаючись його вдарити. Однак, останній відібрав у неї палицю та наніс нею удар її сестрі ОСОБА_18 в живіт. Після цього, підняв із землі кусок цеглини та кинув в неї потерпілу ОСОБА_11 , влучивши в кисть правої руки. В подальшому в конфлікт втрутилася дружина ОСОБА_9 , яка забрала його в будинок.

Аналогічними показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_19 , яка була очевидцем події.

Висновком судово-медичного експерта №68/2014 від 29 квітня 2014 року, згідно якого при огляді потерпілої ОСОБА_10 виявлено синець на животі, який утворився від контакту з тупим предметом і міг виникнути 25 квітня 2014 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження (а.с.13 к/п).

Висновком судово-медичного експерта №71/2014 від 30 квітня 2014 року, згідно якого при огляді потерпілої ОСОБА_11 виявлено синець на правій кисті, який утворився від контакту з тупим предметом і міг виникнути 25 квітня 2014 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження (а.с.19 к/п).

Показаннями в судовому засіданні експерта ОСОБА_20 , який підтвердив дані ним висновки щодо механізму, локалізації та строків давності утворення тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Заявами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про факт їх побиття 25 квітня 2014 року обвинуваченим ОСОБА_9 (а.с.2, 3 к/п), які попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_19 логічно пов`язані між собою, послідовні, узгоджуються з висновками судово-медичного експерта та його поясненнями в суді І інстанції, і правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що суд І інстанції вірно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_9 , його дружини свідка ОСОБА_21 про заперечення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне, а доводи захисника в апеляційній скарзі щодо його непричетності до такого, є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеним.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що суд І інстанції вірно дав критичну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 попередньо заподіяли одна одній тілесні ушкодження в ході бійки за два дні до конфлікту з ним, оскільки даний факт заперечили потерпілі і жодних інших доказів не підтвердження цього, не здобуто.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд І інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і доцільно призначив таке у виді громадських робіт, що відповідає положенням ст. 65 КК України і буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується покликання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що не було призначено процесуального прокурора, оскільки постанова про призначення такого в кримінальному провадженні не підписана прокурором Мостиського району, то таке спростовується матеріалами наглядового провадження №04-22-267-14 прокуратури Мостиського району Львівської області, в яких є підписаний оригінал згаданої постанови прокурора про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000267 від 29 квітня 2014 року.

Щодо інших, на думку апелянта, процесуальних порушень, зазначених в апеляційній скарзі, то такі, на думку колегії суддів, не впливають на законність постановленого судового рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду з цих підстав.

Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року відносно ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4