Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
26 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду кримінальне провадження № 0006219 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, де зареєстрований по АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Рівненським міським судом Рівненської області 06 липня 2011 року за ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» 03 червня 2014 року, обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 у ніч з 08 жовтня 2014 року на 09 жовтня 2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, проникнувши до приміщення гаражного боксу, що знаходиться на території автостоянки по АДРЕСА_2 , розбив вікно в передніх правих пасажирських дверцятах автомобіля марки «Fiat «Ckudo», номерний знак НОМЕР_1 , і таємно викрав із вказаного автомобіля аудіомагнітолу марки «Kenwood KDC W 3534», вартістю 234 грн., навігатор марки «Pioneer РМ- 937», 601 грн. 55 коп., та посвідчення з жартівливим змістом, що не становить майнової цінності, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 835 грн. 55 коп.

Продовжуючи свій злочинний умисел та діючи умисно, ОСОБА_5 повторно, перебуваючи у приміщенні вказаного гаражного боксу, розбив скло в передніх правих пасажирських дверцятах автомобіля «Mitsubishi «Outlender», номерний знак НОМЕР_2 , і таємно викрав звідти датчик дощу та світла, вартістю 10200 грн., чим спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на зазначену суму.

Також ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні гаражного боксу, за вказаною адресою, продовжив свій злочинний умисел, та діючи умисно, повторно, відкривши дверцята в автомобілі марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_3 , таємно викрав звідти аудіомагнітолу марки «Kenwood KDC W 4527», вартістю 229 грн. 20 коп., чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України.

ОСОБА_5 звільнено з-під варти в залі судових засідань.

Судом задоволено цивільний позов і постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 10 200 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

Також з ОСОБА_5 стягнуто на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2555 грн. 28 коп.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

Суд визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні ряду крадіжок чужого майна за вказаних вище обставин.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , не оспорюючи встановлених судом обставин справи, ставить питання про скасування вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2015 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд необґрунтовано обрав ОСОБА_5 міру покарання не пов`язану з реальним позбавленням волі, застосувавши до нього положення ст.75 КК України. Так, судом не було враховано, що обвинувачений вчинив умисний, закінчений злочин, з корисливим мотивом, який відноситься до категорії тяжких. Крім того, суд залишив без належної уваги особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про безпідставність апеляційних доводів, думку потерпілої ОСОБА_7 на підтримку апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, і вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, що в апеляційній скарзі не оскаржується.

Згідно положень ст.75 КК України, при призначенні покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк не більше 5 років, суд може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, врахувавши при цьому тяжкість злочину, особу винного, інші обставини справи та коли дійде висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.

Звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не дав належної оцінки як ступеню тяжкості даного злочину, так й особі обвинуваченого, який вчинив даний злочин, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

На думку колегії суддів ці обставини є недостатніми для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, однак служать підставами для призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Разом з цим апеляційний суд вважає помилковим визнання судом першої інстанції вчинення обвинуваченим злочину повторно, як обставини, що обтяжує покарання, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою даного злочину.

З огляду на викладене застосування судом щодо ОСОБА_5 ст.75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим, а тому відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати і з метою застосування більш суворого покарання ухвалити новий вирок.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. За роз?ясненнями п.1 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання колегія суддів враховує обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме з`явлення із зізнанням, повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, а також думку поеторпілої ОСОБА_7 .

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2015 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 26 листопада 2015 року, тобто з моменту взяття під варту. Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 28 лютого 2015 року по 14 квітня 2015 року.

В решті вирок суду залишити без змін

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно.
Суддя-доповідач ОСОБА_1