Справа №489/5540/15-к 16.12.2015 16.12.2015 16.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/827/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженки м. Миколаєва проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.02.2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190 КК України, із застосуванням ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачена: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити їй покарання із застосування ст.69 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій, обвинувачена ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання за своїм розміром є занадто суворим. Зазначає, що на момент вчинення злочину була під впливом наркотичного засобу та не могла контролювати свої дії. Крім того, перебуваючи в слідчому ізоляторі змінила своє ставлення до життя. Зазначає, що вину у вчиненому злочині визнає повністю, щиро кається, має наміри створити сім`ю та зрозуміла, що вживання наркотичних засобів призвели її до вчинення злочинів. Зазначає, що усвідомила негативні наслідки своїх дій та бажає стати на шлях виправлення, а тому просить пом`якшити їй покарання.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 14.01.2015 року о 15:00 годині ОСОБА_6 , знаходячись біля буд 52, вул. Південна в м. Миколаєві, діючи повторно з умислом направленим на заволодіння чужим майном, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, шляхом поштовху в спину ОСОБА_9 , від якого остання впала на землю і подальшого ривку, відкрито заволоділа її майном на загальну суму 767 гривен. Після чого, ОСОБА_10 з викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора заперечувавшого проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.

Що стосується призначеного покарання, то суд першої інстанції в повній мірі та з достатньою повнотою врахував всі обставини кримінального провадження та надав належної оцінки особі обвинуваченої ОСОБА_6 .

Зокрема, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів та дані, що характеризують обвинувачену, яка не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013 року з діагнозом синдром залежності від опіоїдів (а.п.42), раніше неодноразово судима (а.п.37-38). Суд також врахував як обставину, що пом`якшує покарання визнання нею своєї вини, а також обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст.ст.65, 66, 67 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин, раніше неодноразово судима, зловживає наркотичними засобами, тому суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з пом`якшенням покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 424, 426, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення, а засудженою в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: