Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
за участю слідчого - ОСОБА_4
за участю підозрюваної ОСОБА_5
за участю захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором прокуратури Комінтернівського району м. Харкова юристом 3-го класу ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002746 від 22.10.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором прокуратури Комінтернівського району м. Харкова юристом 3-го класу звернулався до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилався на те, що 02.09.2014 ОСОБА_5 маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вступивши у злочинну змову з невстановленою в ході слідства особою та з метою реалізації свого наміру, приблизно о 20.00 годині, знаходячись на літньому майданчику кафе «Деметра» за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 173-В, де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , підійшли до столику останніх, де ОСОБА_5 помітивши на столі ключі запалення двигуна автомобіля марки «TOYOTA» моделі land cruiser рrado 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , сказав невстановленій особі забрати їх зі столу, що той і зробив, а сам ОСОБА_5 почав забирати з рук ОСОБА_8 мобільний телефон останнього, щоб той ним не скористався. Далі, невстановлений чоловік, який стояв поруч впевнившись, що ОСОБА_5 не вдається самостійно забрати мобільний телефон у ОСОБА_8 втрутився та допоміг розжати руки ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_5 навмисно наніс удар кулаком в груди ОСОБА_8 , тим самим подавляючи його волю до спротиву, та забрав телефон. Далі ОСОБА_5 впевнившись, що ОСОБА_8 має подавлений стан та не чинить спротиву, наказав йому вийти на вулицю де знаходився вищевказаний автомобіль, де змусив ОСОБА_8 сісти на пасажирське сидіння, а сам сів за кермо, на заднє сидіння авто також сів невстановлений в ході слідства чоловік. На даному автомобілі ОСОБА_10 поїхав в бік адреси проживання ОСОБА_8 де під вигаданими мотивами висадив ОСОБА_8 , повернув йому його мобільний телефон та забравши свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля, поїхав у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_5 в групі з невстановленою в ході слідства особою, незаконно з застосуванням насилля, заволоділи транспортним засобом марки «TOYOTA» моделі land cruiser рrado 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи № 12010 від 04.11.2014 становить - 372870,30 грн. яка являється значною, після чого зникли з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі - 372870,30 грн.
Згідно даних системи «Відеоконтроль-Рубіж» ДДАІ МВС України автомобіль «TOYOTA» landcruiser рrado 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 28.10.2014 близько 11.00 був зупинений на посту ДАІ автодороги Харків-Сімферополь у м. Василівка, Запорізької області під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Автомобіль був поставлений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області та в подальшому переданий власнику ОСОБА_8 .
Правова кваліфікація вчиненого правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
Обгрунтована підозра висунута ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину підтверджується свідченнями потерпілого ОСОБА_8 та свідків, протоколом огляду місця події від 28.10.2014 та від 30.10.2014, матеріалами складеними в результаті затримання автомобілю марки «TOYOTA» моделі landcruiser рrado 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 28.10.2014 близько 11.00 на посту ДАІ автодороги Харків-Сімферополь у м. Василівка, Запорізької області під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , висновками судової авто-товарознавчої експертизи, згідно якої вартість автомобіля склала - 372870,30 грн.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Органом досудового розслідування встановлено, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (не має тісних соціальних зв`язків), незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того за місцем реєстрації не проживає, встановити місце його знаходження неможливо.
Під час допитів свідків та потерпілого встановлено, що ОСОБА_5 погрожує свідкам, потерпілому та членам його сім`ї фізичною розправою.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, може продовжити вчинювати інші кримінальні правопорушення, дані обставини та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду щодо розгляду клопотання саме про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий, прокурор клопотання підтримали, та просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що обставини які виникли між потерпілим та підозрюваним мають цивільно - правовий характер, і відсутність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення передбачених ч.2 ст. 289 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказавши що автомобіль про який йде мова він придбав за власні кошти у потерпілого, проте не надав належних документів, які б підтверджували дані обставини.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , підтвердив обставини викладені слідчим в клопотанні, та пояснив, що 02.09.2014 року підозрюваний ОСОБА_5 взяв ключі від автомобілю, яким він розпоряджався відповідно до дозволу власника, після чого сів за кермо автомобіля, а потерпілий сів поруч, доїхавши до місця його проживання він вийшов із автомобіля, а ОСОБА_5 поїхав.
Крім того потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово погрожував йому та його близьким родичам фізичною розправою, а саме погрозою вбивства.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він перебуваючи у кафе «Деметра» за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 173-В, він був свідком подій 02.09.2014 року, коли ОСОБА_5 разом з незнайомою йому особою застосувавши до потерпілого ОСОБА_8 , заволоділи ключами автомобіля та його мобільним телфоном, після чого ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля «TOYOTA» landcruiser рrado та поїхали а ОСОБА_8 сів поруч.
Допитана в судовому засіданні співмешканка охарактеризувала свого цивільного чоловіка ОСОБА_5 , як порядну людину, не здатну на погрози, однак дані свідчення суд не може прийняти як доказ який спростовує дії ОСОБА_5 відносно потерпілого, які він засвідчив в судовому засіданні.
Судом не встановлено фактичне місце проживання підозрюваного ОСОБА_5 , так як за показами самого підозрюваного та його цивільної дружині постійне місце проживання не було встановлено.
Із показів свідків за місцем реєстрації громадянина ОСОБА_5 не знають.
Суд заслухавши слідчого, прокурора, захисника підозрюваного ОСОБА_5 , свідків, підозрюваного ОСОБА_5 , дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
14.11.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає встановленими обставини передбаченими ч.1 ст. 194 КПК України.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею цього Кодексу.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що виключає застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, суд дійшов висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави та інших заходів забезпечення кримінального провадження.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. ст. 183 Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. 177 та 178 КПК України має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд вважає в зв`язку із застосування до потерпілого ОСОБА_8 насилля з боку ОСОБА_5 , а також подальші погрози які він висловлював відносно потерпілого та його близьких, підстави відмови в застосування застави відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором прокуратури Комінтернівського району м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 січня 2015 року у слідчому ізоляторі.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 14.11.2014 року
Строк дії ухвали до 05.01.2015 року.
Виконання ухвали доручити начальнику Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя- ОСОБА_1