490/5631/15-к
н/п 1-кп/490/445/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаїів кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області Баштанського району с.Новопавлівка, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо спеціальною освітою, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 а
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8ст.4, ч.1ст.5,ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014р. «Про часткову мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України 18.03.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №60 від 18.03.2014р. ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрілець-помічник гранатометника у військовій частині НОМЕР_1 (п/пошта НОМЕР_2 ),яка дислокується у АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8 ст.6, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників); виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_6 являючись військовослужбовцем Збройних сил України, проходячи військову службу на посаді стрілець-помічник гранатометника 2 відділення 1 взводу 2 роти 1 батальйону військової частини НОМЕР_1 , 03 вересня 2014р. не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно в порушення вимог ст.ст.9,11,14,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.4,7,12,122 «Положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»,затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р.,з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, самовільно, без дозволу командування частини, залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка дислокується АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 23 березня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем реєстрації - Миколаївська область Баштанський район с.Новопавлівка, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в березні 2014р. він був призваний на службу до Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 і був направлений для проходження подальшої служби в зону анти терористичної операції. Проходив службу в званні рядовий-солдат. Повернувся він із зони анти терористичної операції в вересні 2014р. дуже виснажений, деморалізований.Такий стан його був викликаний подіями в зоні анти терористичної операції. Тому коли в вересні йому та іншим бійцям, що повернулися із зони АТО, надали відпустку тривалістю 10 діб, і він поїхав додому на Миколаївщину, щоб відпочити. А по приїзду додому, відчув спокій та мир, і він психологічно не був готовий був продовжувати службу в зоні АТО. А тому він не поїхав після закінчення відпустку в розташування в/ч та залишився вдома. Через пів року, в березні 2015р., він усвідомив свій проступок, усвідомив те, що залишив військову службу, та поїхав в розташування своєї в/ч та звернувся із повинною до військової прокуратури. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено акт службового розслідування від 09.09.2014р. згідно якого ОСОБА_6 03 вересня 2014р. самовільно залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_2 , заходи по розшуку військовослужбовця ОСОБА_6 станом на 09.09.2014р. результатів не дали.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не вбачає.Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку в психіатра не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя