УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/584/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.128 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
та її представника - адвоката ОСОБА_9
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, громадянина України, зареєстрованого приватним підприємцем, з середньою освітою, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 3 групи по загальному захворюванню, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінчення строків давності.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.
Цивільні позови прокурора в інтересах Управління охорони здоров`я обласної державної адміністрації в особі клінічної лікарні ім.О.Ф.Гербачевського та в інтересах територіальної громади Коростенської міської ради задоволено.
Речові докази: документи на підставі яких ОСОБА_7 було надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, які передані на зберігання державному реєстратору ОСОБА_11 постановлено повернути державному реєстратору виконавчого комітету Коростенської міської ради.
Рекламну вивіску, два килими коричневого кольору, поверхня яких вкрита кульками коричневого кольору, електричний шнур із регулятором та блоком живлення, зошит з 52 аркушами, бланки обліку клієнтів на 20 аркушах, рекламні брошури на 6 аркушах, інструкції до турманієвої керамики на 4 аркушах, журнал, брошура із написами процедур повернути власнику ОСОБА_7 ..
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення електротехнічної експертизи в сумі 4416 гривень.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 , будучи приватним підприємцем, в центрі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював діяльність пов`язану з демонстрацією обладнання "Nuqa-Best NM 5000", безоплатно надаючи можливість відвідувачам центру перевірити властивості вказаного обладнання на власному організмі з метою спонукання останніх до придбання цього обладнання.
31.08.2011 року близько 14 години 30 хвилин вказаний центр відвідав ОСОБА_12 , який хворів важкою формою цукрового діабету із наявністю діабетичної поліневропатії, про що останній повідомив ОСОБА_7 .. Незважаючи на це, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_12 стати ступнями ніг, одягненими у шкарпетки, на електронагрівальний турманієвий килим та простояти на ньому деякий проміжок часу, з метою покращення стану здоров`я, профілактики наявного захворювання. При цьому ОСОБА_7 не мав на меті спричинення будь-якої шкоди ОСОБА_12 . Погодившись на таку пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_12 простояв на вказаному килимі близько 20-30 хвилин, після чого, зійшовши з килима, направився до місця свого проживання. В цей же день за місцем проживання ОСОБА_12 виявив наявність на обох стопах ніг термічних контактних опіків. Згідно висновку експерта №121 від 28.12.2012 року термічні контактні опіки 2-3 ступенів утворились від дії високих температур та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Отримані ОСОБА_12 опіки призвели до ускладнення наявних у нього захворювань, в тому числі і важкої форми цукрового діабету, ускладнення якого, при наявності гнійного міокардиту, пневмонії, призвели до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Отже, за висновка суду першої інстанції, діями, які виразились у заподіянні ОСОБА_12 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.128 КК України.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням в частині вирішення цивільних позовів, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про зміну вироку суду в цій частині, та просить відмовити в задоволенні цивільних позовів потерпілої ОСОБА_8 та прокурора. Зазначає, що судом не були належним чином дослідженні та оцінені докази на підтвердження спричиненої матеріальної шкоди та затрати на лікування потерпілого на підставі чого, вважає, що судом безпідставно задоволені позовні вимоги потерпілої та прокурора, зокрема, чеки, надані потерпілою не відносяться до прямих затрат заподіяних злочином. Посилається, що смерть потерпілого прямо пов`язана з тривалою хворобою цукровим діабетом та похилим віком останнього. Крім того, вказує, що причинний зв`язок між його діями та смертю потерпілого не встановлений, отже в задоволенні позовних вимог прокурора також необхідно відмовити.
Адвокат ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в мотивувальній та резолютивній частинах та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої кошти в сумі 500000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Покликається, що суд по незрозумілим причинам відмовив у задоволенні позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки не врахував, що внаслідок втрати близької людини потерпіла зазнала тяжких моральних страждань, що призвело до суттєвого погіршення стану її здоров`я та порушення нормального перебігу соціального життя останньої. Крім того, звертає увагу, що обвинувачений свою вину не визнав та категорично відмовився відшкодовувати потерпілій завдані збитки. Посилається, що потерпіла крім моральних страждань понесла й великі матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням потерпілого та проведенням поховального процесу. На підставі наведеного вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, судом були порушені принципи розумності та справедливості.
На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло заперечення від прокурора ОСОБА_13 , в якому вона просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги з вищенаведених підстав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, потерпілу ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу представника потерпілої та заперечувала проти задоволення апеляційої скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінальної справи, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах і в апеляційних скаргах не оспорюються.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за вказаною статтею КК України є також правильною, а крім того, в поданих апеляційних скаргах не заперечується.
Що ж стосується вирішення цивільних позовів, то, на думку колегії суддів, суд дотримався вимог ст.ст.368, 370 КПК України та положень, передбачених ст.ст.23, 1206, 1167 ЦК України.
Зокрема з матеріалів справи вбачається, що витрати понесені на лікування ОСОБА_12 в цій частині підтверджуються фіскальним чеками, наданими потерпілою ОСОБА_8 , а також довідками клінічної лікарні ім.О.Ф. Гербачевського та Коростенської центральної міської лікарні, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були дослідженні судом в судовому засіданні.
Враховуючи зазначене, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що завдана матеріальна шкода не знайшла свого підтвердження колегією суддів визнаються безпідставними.
Разом з тим, вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд встановив, що основною причиною смерті ОСОБА_12 стала, зокрема, саме важка форма цукрового діабету, яка при наявності ускладнень і розвитку інших соматичних захворювань: гнійного міокардиту, інтерстійної продуктивної пневмонії, токсичної дистрофії печінки, некротичного нефрозу, хронічного панкреатиту в своїй сукупності й явилась причиною його смерті. Термічні контактні опіки 3А-3Бст-2% поверхні тіла обох стоп в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Відповідно до вимог ст.ст.23 ч.2, 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.
За вказаних обставин, суд першої інстанції підставно прийшов до переконання, що питання про відшкодування моральної шкоди, зокрема про що зазначає потерпіла ОСОБА_8 , не можуть бути предметом розгляду за правилами визначеними у ст.ст.23 ч.2, 1167 ЦК України, оскільки відповідно до вимог зазначеного закону, дане питання могло вирішуватись в судовому засіданні за позовом особи, якій ця шкода була завдана безпосередньо, тобто лише за позовом потерпілого ОСОБА_12 .
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що за обставинами, які були встановлені судом під час розгляду справи, підстав для відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 , як родичці померлого, у даному випадку законодавство України не передбачає, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив останній у задоволенні її позовних вимог в цій частині.
З огляду на вищевикладене, вирок суду є законним й обґрунтованим, винесеним з додержанням вимог чинного законодавства України, підстав для його зміни чи скасування, за доводами, наведеними в апеляційних скаргах, колегія суддів не знайшла.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , - залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді