Справа № 128/495/15-к
Провадження №11-кп/772/610/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

засудженого в режимі

відеоконференції: ОСОБА_6

представника УВП: ОСОБА_7

розглянула 03 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про умовно-дострокове звільнення.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу суду і ухвалити нову, якою задовільнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на сімейний стан та незаконність прийнятого рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, до Вінницького районного суду Вінницької обл. надійшло клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, враховуючи, що він має 4-х неповнолітніх дітей, хворіє на остеохондроз. Крім того зазначає, що переніс перелом нижніх хребців у квітні 2014 року та потребує лікування, яке колонія надати йому не може.

Зважаючи, що суд не встановив формально-юридичних та достатніх оціночних підстав умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у задоволенні клопотання було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги; представника установи ОСОБА_7 , який стверджував, що засуджений своєю поведінкою в установі не довів свого виправлення; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; виступи їх всіх в судових дебатах і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги та перевіривши надані матеріали кримінального провадження та особової справи на засудженого, апеляційний суд не знайшов підстав до скасування прийнятого рішення із наступних підстав.

Умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання на підставі ст.81 КК України можливе не лише при умові відбуття засудженим певного строку, а і за умови його сумлінної поведінки і ставлення до праці, що і засвідчує про його виправлення.

Виконуючи дані вимоги закону, суд перевірив та обґрунтовано зазначив в своїй ухвалі, що наявність 5 заохочень за весь час перебування в місцях позбавлення волі, починаючи з 2008 року, останнє із яких мало місце 11.07.2013 року та 4 стягнення, останнє із яких застосовувалося 06.05.2014 року та яке вже погашене за строком давності, самі по собі не дають підстав до задоволення клопотання.

Виходячи із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суд встановив, що ОСОБА_6 не намагався довести своє виправлення, пасивно відбував свій строк; незважаючи на проблеми зі здоров`ям, не проявляв ініціативу до суспільно корисної роботи, не залучався до програм диференційованого виховного характеру, посередньо характеризується.

ОСОБА_6 неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини із заподіянням потерпілим матеріальних збитків, за що до нього в 2000 році вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, після чого він знову вчинив умисний тяжкий злочин під час непогашеної судимості.

Тому суд обґрунтовано визнав, про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.

При перевірці доводів апеляції, виходячи із особової справи ОСОБА_6 , не вбачається застосування до нього незаконних стягнень, які би впливали на прийняте рішення.

Наявність у нього сім`ї дружини, матері і дітей на що він посилається у скарзі мало би сприяти бажанню довести своє виправлення.

Проте, поведінка ОСОБА_6 не лише в місцях позбавлення волі, а і при розгляді його апеляційної скарги не засвідчують про це.

Більш того, його поводження після оголошення рішення місцевим судом із пояснень представника установи, стало підставою ще для одного стягнення, яке було накладено на нього. Хоча воно і не впливає на прийняття рішення, проте характеризує його як особу засудженого.

ОСОБА_6 не навів ніяких вагомих доводів, які би давали підстави до скасування ухвали місцевого суду про відмову в його умовно-достроковому звільненні.

Тому, зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 залишити без змін.

Дана ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня вручення копії судового рішення засудженому.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: