Справа № 605/558/15-к
ВИРОК
Іменем України
"03" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці об`єднане кримінальне провадження , по обвинуваченню : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- 11.07.2011 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставіст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік шість місяців.
- 16.09.2011 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 , ч. 1 ст.304 , 70 ч.1 ,70 ч.4 КК України до 3 років одного місяця позбавлення волі, дані вироки виконуються самостійно
- 06.10.2011 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.15,ч.2ст. 185 ,ч.4 ст.70 КК України до 3 років одного місяця позбавлення волі,
- 16.03.2012 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 , ч.4 ст.70 КК України до 3 років вісім місяців позбавлення волі, 07.04.2014 року Гусятинським районним судом Тернопільської області звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 5 днів
- 07.09.2015 року Підгаєцьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 , ч. 3 ст.185КК України до 3 років позбавлення волі Згідно ч.5 ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Підгаєцького районного суду від 16.03.2012 р.і остаточно до відбуття призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 3 ст. 186, ч.3 ст.185,ч.2 ст.185 КК України,-
Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 23 вересня 2015 р. о 01-00 год., перебуваючи у парковій зоні біля торгівельної палатки «Балтика» по вул.. міцкевича у м. Підгайці Тернопільської області, діючи умисно, з корисливих спонукань, спрямованих на протиправне заволодіння чужим майном, незаконно через незачинені на замикаючий пристрій ,відкрив прохід між другим та третім вікном, який закривається на металевий бігунець ( блискавка) проник до торгової палатки яка належить ОСОБА_6 , та продовжуючи свої злочинні дії поєднані єдиним злочинним умислом направленого на відкрите заволодіння чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до прилавка ,відшукував грошові кошти. Після того, як ОСОБА_4 були знайдені грошові кошти у сумі 438 грн. в пластиковому лотку на столі, який знаходився з лівої сторони від прилавка, він направився до холодильника що був розташований в палатці, звідки став діставати пляшки і в цей час був помічений власником торгівельної палатки ОСОБА_6 . Після чого, залишивши пляшки, з місця скоєння злочину зник, викравши грошові кошти, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 438 гривень. Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України.
05 жовтня 2015 року, приблизно 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 прибув до домоволодіння гр-на ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що двері в приміщенні житлового будинку, були не замкнені, шляхом вільного доступу проник в це приміщення, звідки таємно викрав фотоапарат Саnon РС 1354., флеш карту памяті,об`ємом 8 GB, марки Ridata., які були вставлені в фотоапараті, електроприлад марки Bosh, та грошові кошти в сумі 500 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 в той же час маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що двері в підсобне приміщенні , яке власник використовував для сховища своїх речей, та в якому на той час зберігалося майно ОСОБА_8 , були не замкнені, шляхом вільного доступу проник в це приміщення, звідки таємно викрав електродрель марки Sturm ID 2112. набір сверл,болгарку марки « Mastermaх 1122» Після чого ОСОБА_4 з викраденим з місця пригоди зник.
Приблизно 13.49 годин цього ж дня, 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні кафе « Тралі-Валі» на вул.. Майдан Незалежності,4 м. Підгайці Тернопільської області, власником якого є ОСОБА_9 шляхом вільного доступу, стоячи біля барної стійки, скориставшись тим, що його дії не помічені продавцем барменом ОСОБА_10 та що за ним ніхто інший не спостерігає, діючи умисно, повторно, скоїв крадіжку із барної стійки належний ОСОБА_9 мобільний телефон « Nokia 1800 із стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» на рахунку якого були грошові кошти в сумі 20 грн. Викрадене обвинувачений ОСОБА_4 заховав собі в кишеню та з викраденим зник з місця скоєння злочину
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердив обставини та події, встановлені органами слідства під час проведення досудового слідства та які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185; ч.3 ст. 186 КК України. і дав суду покази за змістом аналогічним вищевикладеному та таким, що не має розбіжностей з обвинувальними актами. Вчиненому глибоко розкаюється, та вказав. що частково викрадене майно потерпілим відшкодовано, зокрема потерпілому ОСОБА_6 повернуто грошові кошти в повному обсязі, потерпілому ОСОБА_11 повернуто викрадений мобільний телефон, а потерпілій ОСОБА_12 повернуто викрадені електроприлади всі без виключення, крім грошових коштів в сумі 500 грн., які має намір відшкодувати. Просив, суд суворо його не карати, та запевнив, що більше вчиняти злочини не буде так як усвідомив наслідки вчинення кримінальних діянь.
Прокурор вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які не оспорюютьсята згідно ч. 3 ст.349 КПК України просив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Цю позицію не підтримали обвинувачений та його захисник, які просили дослідити докази представлені стороною обвинувачення .
Крім особистого визнання обвинуваченим своєї вини , винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185 та ч. 3 ст.186 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, - заява
потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що завдані злочином збитки, йому відшкодовані. Грошові кошти повернуті на досудовому слідстві, він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
- заява потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що він претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має, мобільний телефон йому повернуто, просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_13 в своїй заяві підтвердила, що шкода їй відшкодована частково, зокрема із викрадено ОСОБА_4 майна не повернуто грошові кошти 500 гривень, моральних претензій до ОСОБА_4 не має, щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин та доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень є :
По епізоду відкритого викрадення грошових коштів в сумі 438 гривень, що належали на праві приватної власності ОСОБА_6
протоколом огляду місця події від 23.09.2015 року, згідно якого оглянуто приміщення палатки-кафе`Балтика», що розташоване в міському парку по вул.. Міцкевича м. Підгайці та фототаблиці до нього ; де були виявлені сліди папілярних візерунків пальців рук.
протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2015 року та фототаблиці до нього, на яких ОСОБА_4 показує в який спосіб здійснював проникнення в торгову палатку »Балтика»
Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 03/65/15 від 26.09.2015 р.;згідно якого виявлені при огляді місця події 24.09.2015 року сліди пальців рук, а саме: вилучені з поверхні стінки лотка з полімерного матеріалу, з поверхні скляних дверей холодильника залишені відповідно нігтьовими фалангами великого пальця праваї руки, великого пальця лівої руки та мізинця правої руки ОСОБА_4 . Судом не встановлено підстав піддати сумніву висновки експертизи.
Заявою добровільної видачі, написаною ОСОБА_4 підтверджено факт викрадення грошових коштів в сумі 438 грн., що мало місце 23.09.2015 р , в торгівельній палатці ОСОБА_6 . Добровільно видані грошові кошти, купюри були оглянуті, про що свідчить протокол огляду предметів від 23.09.2015 р. та фото таблицею до нього. Вказані грошові купюри в сумі 438 грн. передано на зберігання ОСОБА_6 про що свідчить його заява ;
Сам грабіж ОСОБА_4 вчинив, відкрито та шляхом проникнення в палатку, заволодівши майном потерпілого ОСОБА_6 в його присутності, оскільки він розумів, що він діяв в присутності потерпілого, що усвідомлював злочинність його дій. Після заволодіння грошовими коштами 438 грн. ОСОБА_4 мав реальну можливість ними розпорядитись, оскільки тікав із викраденим від потерпілого.
У суду немає підстав не довіряти показанням самоо обвинуваченого даними в процесі судового розгляду та суд вважає їх такими, що вони є правдивими і відповідають фактичним обставинам справи і іншим доказам у справі.
Поряд з визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки вчинений у потерпілої ОСОБА_14 підтверджується дослідженими в судовому засіданні такими доказами:
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2015 року та фототаблиці до нього, на яких ОСОБА_4 показує як здійснював крадіжку з житлового будинку та господарського приміщення Клюки, що по АДРЕСА_2 .
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки мобільного телефону NОКІА 1800, картки мобільного оператора , що на праві приватної власності належали ОСОБА_9 , підтверджується також письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема:
протоколом огляду місця події від 06.10.2015 року, та фототаблиці до нього, на яких зображено приміщення кафе Тралі-Валі , що розташоване в м.Підгайці., вигляд барної стійки на якій знаходився мобільний телефон належний потерпілому ОСОБА_15 ..
Заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу викраденого мобільного телефона , та протоколом огляду предмету від 08 жовтня 2015 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефона НОМЕР_1 та фототаблиці до нього
Вказаний мобільний телефона NОКІА 1800 передано на зберігання ОСОБА_9 про що свідчить заява потерпілого ОСОБА_9 ;
Протоколом огляду предмета від 07 жовтня 2015 року, згідно якого визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу відеозапис з камери спостереження з кафе Тралі Валі; Зафіксована на відеозаписах поведінка обвинуваченого свідчить про очевидний факт крадіжки мобільного телефона.
У відповідності до тлумачень викладених в Рішенні Конституційного суду України від 20.10.2011 р., № 1-31/2011 фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні. При оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних. Конституційний Суд України вважає, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України ( 254к/96-ВР ), зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом ( 2135-12 ).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 здійснював відеозапис з допомогою відеокамери в приміщенні кафе, відкрито та не приховуючи це від обвинуваченого та інших присутніх осіб. Дана відео зйомка заздалегідь не планувалась та здійснювалась виключно в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, крім цього достовірність такої повністю підтверджується відеозаписом із камери спостереження Враховуючи наведене суд вважає здійснений відеозапис допустимим доказам.
Вище перелічені докази суд визнає належними та допустимими так як викладені обставини в цілому відповідають обставинам провадження та доводять правдивість показань обвинуваченого щодо вчинених ним кримінальних правопорушень. Вказані докази суд вважає достовірними, так як вони відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами, тому суд кладе їх в основу вироку.
В той же час в ході судового розгляду були виявлені порушення кримінального процесуального закону, які впливають на допустимість представлених стороною обвинувачення доказів.
Відповідно ст. 86 ч. 2 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально- процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Відповідно до статті 42 Конституції України в установленому законом порядку громадянам надано право займатися підприємницькою діяльністю і така діяльність контролюється державними органами та здійснюється з дотриманням певного порядку, обліку, контролю з боку держави. Тому на досудовому слідстві є обов`язковим надання вказаними підприємцями визначених чинним законодавством документів для підтвердження своєї діяльності.
За таких обставин, взагалі не можуть бути визнаними доказами сім довідок видані приватними підприємцями ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо вартості мобільного телефона та електроприладів , оскільки в порядку чинного кримінального процесуального закону товарознавча експертиза слідчим не призначалась, джерело походження та порядок отримання вищевказаних матеріалів не відомі.Крім того вказані особи не наділені правом здійснювати експертну оцінку майна, таких повноважень, приватні підприємці немають тажодного підтвердження щодо виду діяльності вказаних підприємців, досудовим слідством не представлено. З урахуванням наведеного слід визнати недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні і виключити з документальних доказів довідки щодо вартості мобільного телефона Нокіа 1800 , фотоапарат Саnon РС 1354 , електроприлад марки Bosh, ( сушка для волосся) ; електродрель марки Sturm ID 2112; набір сверл ,болгарку марки « Mastermaх 1122» .
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченням не надано належних та допустимих доказів, які в своїй сукупності достатні та взаємопов`язані, що доводять викрадення обвинуваченим матеріальних цінностей на суму 3289,00 гривень, а саме: фотоапарат Саnon РС 1354 ,який оцінено вартістю 950 грн., електроприлад марки Bosh, ( сушка для волосся) оцінено вартістю 550 грн ; електродрель марки Sturm ID 2112,яка за оцінкою обвинувачення становить вартістю 730 грн; набір сверл вартістю 190 грн., болгарку марки « Mastermaх 1122» вартість якої за оцінкою- 549 грн. ,мобільний телефон Нокіа 1800 - 350 грн.та стартовий пакет мобільного оператора вартістю 20 грн., а за таких обставин докази , здобуті з порушенням КПК України, і є недопустимими ,тому в цій частині сума викраденого обвинувачення є недоведеною
Хоча загальна сума викрадених електроприладів,яка визначена в обвинувальному акті в розмірі -3587,00 грн. по епізоду таємного викрадення майна та грошових коштів, вчинене шляхом проникнення в житло і інше приміщення у потерпілої ОСОБА_13 ,допустимими доказами не підтверджена, однак суд приймає до уваги сам факт здійснення крадіжки цих речей. У той же час, фактичні обставини кримінального правопорушення суд вважає встановленими на підставі безпосередньо досліджених у судовому засіданні вищевказаних доказів, а обставини щодо викраденого майна ( електроприладів та грошових коштів в сумі 500 грн.) підтверджено особистими показами обвинуваченого, в процесі судового розгляду .
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж.Мюррей проти Сполученого Королівства).
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
Разом з тим, під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення надано протокол огляду предмета від 08 жовтня 2015 року із змісту якого вбачається, що слідчим проведено огляд мобільного телефона « Siemens А70» добровільно виданого гр.-ном ОСОБА_4 06.10.2015 року. Під час огляду предмету встановлено : Електродриль Sturm ID 2112( її опис) та металева коробка в якій поміщені сверла для електродрилі. За таких обставин суд приходить до висновку,що не співпадання у предметах огляду, які перелічені в цьому протоколі, не можливо оцінювати як описка слідчого, а є порушенням КПК. Таким чином, даний доказ не може бути використаний при ухваленні судового рішення внаслідок недопустимості.
Крім того, представником державного обвинувачення в якості доказів винуватості обвинуваченого приєднано до справи протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками з участю свідка ОСОБА_7 . Однак, суд вважає, що згадані слідчі дії проведено з істотними порушеннями вимог ст.228 КПК України, так як особі, яка впізнавала, безпідставно не було пред`явлено особу, яку він впізнавав, а лише її фотознімки. Фактично слідчий самоусунувся від проведення впізнання з дотриманням вимог ст.228 КПК України.
Так, із змісту частини другої та четвертої згаданої статті вбачається, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом із іншими особами тієї ж статі. З метою забезпечення безпеки особи, яка впізнає, впізнання може проводитися в умовах, коли особа, яку пред`являють для впізнання, не бачить і не чує особи, яка впізнає, тобто поза її візуальним та аудіоспостереженням .
Також суд звертає увагу на те, що в порушення вимог ч.7 ст.228 КПК України фотознімки з особою, яка підлягає впізнанню, мають різкі відмінності від інших знімків по якості їх виготовлення та фону, на якому сфотографовано осіб. При цьому у протоколі пред`явлення особи для впізнання, які залучені до матеріалів кримінального провадження, до початку цієї слідчої дії свідку було поставлене питання про те, за якими ознаками він може впізнати особу, а також про обставини, за яких він бачив цю особу, на яке ОСОБА_7 відповів, що» зможе впізнати особу, яка 05.10.2015 року близько 20-15 годин намагалася зайти до мого подвіря, що по АДРЕСА_2 за зовнішніми ознаками. Як встановлено судом факт викрадення майна , шляхом проникнення в житлове приміщення та господарське приміщення мав місце 05 жовтня 2015 року в 11 годин дня, тому аналіз вказаного протоколу не дає суду також підстав вважати його недопустимим у відповідності до ст. 87 КПК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що вищезазначений доказ - протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотографіями від 14 жовтня 2015 року є недопустимим і тому не враховуються судом при ухваленні вироку.
Інші надані стороною обвинувачення докази, досліджені в ході судового розгляду, доказового значення для кримінального провадження не мають. Так, протоколи огляду предметів взагалі не містить даних, які прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, тому він не є належним
доказом і дані, зазначені у вказаному протоколі, суд не може використати при прийнятті процесуального рішення.
Оцінивши докази, які є в матеріалах кримінального провадження, як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому проваджені доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинений ним злочини правильно кваліфіковано органами досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України.
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого прокурором обвинувачення, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно у потерпілого ОСОБА_9 .. Вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого з поєднаному з проникненням в житло, та інше приміщення, що завдало шкоду потерпілі ОСОБА_13 кваліфікуючи вказані дії за ч. 3 ст.185 КК України. Також дії ОСОБА_4 за вчинений ним злочин правильно кваліфіковано органами досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і відповідно кваліфікує його дії за вказаною статтею, так як він скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у потерпілого ОСОБА_6 , вчинене шляхом проникнення в інше приміщення..
Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах доведена повністю, і він підлягає покаранню за їх вчинення.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України злочини, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, а ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України - тяжкі злочини, особи обвинуваченого, його стійкого небажання стати на шлях виправлення, те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, скоїв злочини в нетривалий час після винесення вироку, постановленого щодо нього , Підгаєцьким районним судом Тернопільської області від 07.09.2015 р., що свідчить про наявність у ОСОБА_4 стійких злочинних нахилів, тому суд визнає, що виправити його і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо лише за умови ізоляції ОСОБА_4 від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненому, що знайшло своє підтвердження в дачі правдивих показів, як на досудовому слідстві так і в ході судового слідства, активне сприяння розкриттю злочину, які знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень .
Суд також приймає до уваги те, що потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 шкода в повному обсязі відшкодована, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_13 при цьому, враховує і відсутність претензій зі сторони потерпілих, які не заявляли цивільних позовів та їх думку щодо покарання
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
Крім того, суд вважає що покарання обвинуваченому повинно бути призначено з врахуванням предметів та суму викраденого, та наслідки, що настали від дій обвинуваченого. Зазначені обставини пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого.
Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до переконання що для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів в даному конкретному випадку доцільним буде призначення міри покарання у виді позбавлення волі , так як виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях позбавлення волі та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах строків визначених санкціями статей, ближче до мінімальної межі санкцій статті, за якою кваліфіковано інкриміновані йому злочини, і таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення
Разом із цим, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.09.2015 року за ч.2 ст. 185 , ч. 3 ст.185КК України із застосуванням ч.5 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі Судом встановлено, що в період набрання цього вироку законної сили обвинувачений ОСОБА_4 скоїв два епізоди крадіжок, та грабіж після його засудження .
Згідно роз`яснень, що містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими у сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарання за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК.
Отже, з урахуванням наведених вище положень Пленуму, враховуючи, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нові кримінальні правопорушення (злочини) після постановлення вироку від 07.09.2015 року Підгаєцького районного суду Тернопільської області, але до набрання ним законної сили та до повного відбування покарання , за таких обставин суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.09.2015 року, до призначеного покарання за даним вироком.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим танеобхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, і буде відповідати цілям покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня звернення вироку Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.09.2015 року, до виконання, з моменту взяття його під варту, тобто - з 08 жовтня 2015 року.
Цивільний позов до суду не заявлено.
Речові докази відеозапис з камери спостереження з кафе «Тралі-Валі» залишити при матеріалах справи. Мобільний телефон NОКІА 1800 передано на зберігання ОСОБА_9 залишити в його розпорядженні, грошові кошти в сумі 438 гривень передані власнику ОСОБА_6 залишити в його розпорядженні електроприлади передаді ОСОБА_18 залишити у його розпоряджені, фотоапарат Саnon РС 1354, залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_13 .
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ,
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374,376,395 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України; ч.3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання :
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки сім місяців
-за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років вісім місяців позбавлення волі;
-за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі
На підставі ч. 1 ст.70 КК України ,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки
Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.09.2015 року за ч.2, 3 ст. 185,70,ч.5ст.71 КК України у виді одного року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.
Строк відбування покарання засудженому, ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення до виконання вироку Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.09.2015 року, обчислювати з 08 жовтня 2015 року, тобто із часу фактичного затримання.
Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 03/65/15 від 26.09.2015 р. у розмірі 384 (триста вісімдесять чотири) гривень стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави.
Речовий докази - переданий на зберігання потерпілим, залишити в їх розпорядженні, лазерний диск- зберігати у справі.
Розяснити потерпілій ОСОБА_13 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні має право предявити його в порядку цивільного судочинства.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку.
Головуючий: підпис ОСОБА_1