Номер провадження: 11-кп/785/1430/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000099, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Черкаси, українець, громадянин України, має незакінчену вищу освіту, неодружений, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді 2-ох років позбавлення волі. Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами на залучення експерта в сумі 921 грн.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що в березні 2015 року, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 з придбаних раніше хімічних речовин та медичного обладнання, з метою особистого вживання незаконно виготовив психотропну речовину - амфетамін в невстановленій кількості.

У подальшому ОСОБА_7 частину незаконно виготовленої ним психотропної речовини вжив особисто, а іншу частину у кількості 109,93 грама став незаконно зберігати з метою подальшого вживання за місцем свого мешкання.

17 квітня 2015 року, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 прибули до м.Одеси на рейсовому автобусі «Черкаси-Одеса» з метою відвідування місця навчання ОСОБА_10 , а саме Національного Університету «Одеська Юридична Академія» та незаконно перевіз виготовлену ним психотропну речовину амфетамін, у кількості 109,93 грама, яку став зберігати при собі з метою подальшого вживання.

В свою чергу, ОСОБА_10 не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_7 щодо незаконного виготовлення, придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини.

В подальшому, ОСОБА_7 знаходячись в гуртожитку Національного Університету «Одеська Юридична Академія» за адресою: м.Одеса вул.Піонерська, 2, розподілив з метою контролювання вживання, незаконно перевезену ним психотропну речовину - амфетамін на дві рівні частини, одну з яких помістив у картонну пачку з-під сигарет «Маrllboro», а іншу став незаконно зберігати у поліетиленовому пакеті при собі та періодично вживав.

Далі, 18 квітня 2015 року, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі виготовлену та перевезену ним психотропну речовину - амфетамін у кількості 109.93 грама у одній картонній пачці з-під сигарет «Маrllboro» та одному поліетиленовому пакеті, знаходячись біля парку ім. Т.Г.Шевченко, в м.Одесі, передав ОСОБА_10 картонну пачку з-під сигарет «Маrllboro» з частиною незаконно виготовленої та перевезеної ним психотропної речовини - амфетамін, мотивуючи це тим, що йому необхідно сходити до туалету.

ОСОБА_10 , не будучи обізнаним про злочинний намір ОСОБА_7 , направлений на незаконне зберігання психотропної речовини - амфетаміну, та не усвідомлюючи про те, що він буде незаконно зберігати при собі психотропну речовину - амфетамін, прийняв вказану картонну пачку з-під сигарет «Маrllboro», в якій містився амфетамін.

В той же день, знаходячись біля будинку № 11/1 по Лідерсовському бульвару в м.Одесі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були зупинені громадянином ОСОБА_11 який запідозрив останніх у незаконному зберіганні наркотиків, та забажав від них пояснень, на що ОСОБА_7 повідомив, що дійсно він незаконно виготовив та перевіз до м.Одеси психотропну речовину - амфетамін, частину якої він незадовго до цього передав ОСОБА_10 , а інша частина амфетаміну знаходилась при ньому.

Після цього ОСОБА_11 повідомив по телефону «102», про те, що ним виявлені особи, при яких зберігається психотропна речовина - амфетамін. По приїзду слідчо-оперативної групи ОМУ ГУМВС України в Одеській області о 13 год. 20 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_10 видали співробітникам міліції з карманів своїх курток пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта №555 від 21 квітня 2015 року, надана на експертизу порошкоподібна речовина масою 55.29 грама, яка знаходиться в полімерному пакеті, що був виявлений та вилучений у ОСОБА_7 містить психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, кількісний вміст якого складає 5.6 грама. Надана на експертизу порошкоподібна речовина масою 54.64 грама, яка знаходиться в полімерному пакеті, що був виявлений та вилучений у ОСОБА_10 містить психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, кількісний вміст якого складає 5.52 грама.

Не погоджуючись з вироком суду, вважаючи його незаконним і необґрунтованим в частині призначеного покарання, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2-ох років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час судових дебатів прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2-ох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, проте в порушення п.2 ч.3 ст.374 КПК України у вироку не зазначені мотиви на підставі яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, суд при ухваленні вироку не врахував положення п.п.2,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судом не в достатній мірі прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 з самого початку досудового розслідування активно співпрацював зі слідством, надавав правдиві свідчення, від органів досудового розслідування не переховувався.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі також просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді 2-ох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. В обґрунтування своїх вимог наводить доводи аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що він має сім`ю, проживає з матір`ю та дідусем інвалідом II групи, має постійне місце проживання, характеризується виключно з позитивної сторони, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Апелянт зазначає, що призначене покарання у виді 2-ох років позбавлення волі є занадто суровим, не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, а тому на підстав п.1 ч.1 ст.408 КПК України вирок суду підлягає зміні.

Крім того,16 вересня 2015 року до апеляційного суду надійшло клопотання про передачу на поруки колективу ГО «Організований захист громадян» обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому було порушено питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу зазначеної громадської організації.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про відмову від послуг захисника ОСОБА_8 , яка була задоволена в порядку ст.54 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , а також клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки, не підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг та клопотання про передачу особи на поруки, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в його інтересах, а також клопотання про передачу його на поруки не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.309 КК України, незаконне виготовлення, зберігання та перевезення психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Разом з тим, відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, такі як повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, те, шо ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання.

В апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника порушується питання про зміну вироку суду першої інстанції та призначення йому покарання не пов`язаного з позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України.

Апеляційний суд визнає такі вимоги апеляційних скарг не обґрунтованими.

Так, апеляційний суд вважає не обґрунтованими доводи ОСОБА_7 про те, що на його утриманні знаходяться дідусь інвалід 2-ї групи, в зв`язку з тим, що, ОСОБА_7 не мав постійної роботи та відповідно доходів, а був працевлаштований лише 02 жовтня 2015 року на посаду водія у приватного підприємця, та зі слів самого ОСОБА_7 отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 1378 гривень.

Стаття 75 КК України наділяє суд правом, якщо, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі. Так, ОСОБА_7 є обізнаним у технології виготовлення психотропних речовин, власноруч виготовив психотропну речовину амфетамін. Крім того, суд бере до уваги і великий розмір психотропної речовини амфетамін, який був вилучений у обвинуваченого і склав відповідно до висновку експерта 109,93 грам.

Враховуючи викладені обставини, з метою досягнення цілей покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, апеляційний суд дійшов висновку, що з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_7 йому слід призначити реальне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому апеляційний суд зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді 2-ох років позбавлення волі за ч.2 ст.309 КК України є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією даної статті.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про передачу ОСОБА_7 на поруки колективу ГО «Організований захист громадян» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в ході апеляційного суду ОСОБА_7 пояснив, що не виконує постійних функцій члена вищевказаної громадської організації, а залучається до її діяльності за необхідністю. Крім того, має постійне місце роботи у якості водія у приватного підприємця.

Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності регулюються розділом IX Кримінального кодексу України, а також постановою Пленуму Верховного Суду України N 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Відповідно до роз`яснень пункту 5 зазначеної постанови ВСУ звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки.

Колектив підприємства, установи чи організації утворюють особи, які своєю працею чи навчанням беруть участь у його діяльності. Не утворюють такого колективу члени громадського об`єднання. У зв`язку з цим передача винних на поруки громадський організації не допускається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та клопотання.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», ст.47 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання громадської організації «Організований захист громадян» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України у зв`язку з передачею його на поруки колективу громадської організації «Організований захист громадян».

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі залишити без змін.

З метою забезпечення виконання вироку суду ОСОБА_7 взяти під варту із зали суду для доставки в Одеський слідчий ізолятор УДПТСУ в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.
Судді апеляційного суду

Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4