Справа № 570/2701/15-к
номер провадження 1-кп/570/148/2015
У Х В А Л А
23 вересня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника ОСОБА_6 ,
його законного представника ОСОБА_7 ,
представника служби у
справах неповнолітніх ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про примирення між обвинуваченим і потерпілим від 23 червня 2015 року , направлену до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000837 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в :
До Рівненського районного суду надійшов вказаний обвинувальний акт. Одночасно разом з обвинувальним актом до суду для затвердження прокурором направлена угода про примирення між обвинуваченим і потерпілим від 23 червня 2015 року.
Потерпілий в підготовче засідання не з`являється у черговий раз, хоча належним чином судовими повістками повідомляється про час і місце підготовчого судового засідання. Прокурор зв`язку з потерпілим не має і гарантії явки особи до суду дати не може. Однак група прокурорів просила відкласти розгляд провадження у черговий раз без вирішення питання про можливість явки потерпілого у судове засідання, з`ясування дійсного місця знаходження потерпілого, який не має бітьків, щодо нього встановлене опікунство старшим братом та який проживає зі слів правоохоронних органів десь у Київській області.
Захисник в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди не дотримані вимоги і правила КПК України, просив відмовити в затвердженні цієї угоди.

Відповідно до вимог ст. 471 КПК України в угоді про примирення має бути узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови суперечать вимогам цього Кодексу та закону.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про примирення, приходить до висновку, що у затвердженні угоди слід відмовити виходячи із наступного.

Згідно поданої до суду прокурором угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими не узгоджена міра та вид покарання в межах, визначених чинним КК України, оскільки в угоді сторони пропонують призначення покарання у виді штрафу.

Обвинувачений є неповнолітнім. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Угода не містить таких даних про наявність у неповнолітнього ОСОБА_5 або самостійного доходу, або власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення.
Виходячи із визначених ст. ст. 473-475 КПК України меж та наслідків укладення, затвердження, невиконання угоди вона повинна містити конкретну міру покарання конкретного виду покарання, що й може бути призначеною судом при ухваленні вироку при затвердженні угоди.

В угоді про примирення від 23 червня 2015 року зазначений термін відшкодування шкоди, завданої викраденням телефону 1 липня 2015 року. Внаслідок неявки потерпілого умови даної угоди вже є невиконаними на момент постановлення даної ухвали і не можуть бути уточнені внаслідок неявки потерпілого. Невиконання вимог угоди тягне за собою неможливість її затвердження судом.

Крім цього, умови угоди містять дані про викрадення ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_9 срібного ланцюжка, що виходить за межі пред`явленого Мелещуку обвинувачення, а отже і не може міститись у положеннях угоди за пред`явленим обвинуваченням, яке містить направлений до суду обвинувальний акт.

З тексту угоди вбачається, що потерпілий не поставив свого підпису в угоді у розділі, де передбачене роз`яснення прав та наслідків, передбачених ч.ч. 5, 6 ст. 474 КПК України.

За таких обставин, з огляду на імперативний припис п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для затвердження угоди про примирення від 23 червня 2015 року, а відтак суд вимушений у її затвердженні відмовити у зв`язку з тим, що умови угоди суперечать вимогам ст.471 КПК України.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України. За положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України у такому разі досудове розслідування продовжується у загальному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 471, 474 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення, що укладена між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 23 червня 2015 року, на підставі п.1, 5 ч.7 ст.474 КПК України та повернути кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 групі прокурорів для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1