Єдиний унікальний № 500/4322/14-к
Провадження № 1-кп/500/272/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду
08 травня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
законний представник

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001542, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
05 травня 2015 року з Апеляційного суду Одеської області до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області після скасування вироку надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні. Ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник ОСОБА_4 висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час його проведення повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток про виклик через SMS-повідомлення та розписки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про одержання судових повісток про виклик до суду, заяв про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участі до суду не подавали. Більше того, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_9 звернулися до суду із заявами, якими просили здійснити судовий розгляд у їх відсутності.

Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих та законного представника неповнолітнього потерпілого не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без їх участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з наступних підстав.

Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Під час підготовчого судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про здійснення судового виклику в судове засідання для допиту лише обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки потерпілі звернулися із заявами про розгляд провадження у їх відсутності та претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають. Прокурор також заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про виклик в судове засідання для допиту лише обвинуваченого ОСОБА_5 та не заявили про виклик інших осіб, однак заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого. При цьому захисник послався на те, що на даний час, на його думку, обвинувачений ОСОБА_5 безпідставно утримується під вартою, оскільки вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.12.2014 р., який згодом був скасований апеляційним судом, не було вирішено питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , а Апеляційний суд Одеської області, в свою чергу, при скасуванні вказаного вироку в ухвалі від 11.03.2015 р. зазначив, що міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін. При цьому апеляційний суд навіть не вказав строк тримання під вартою.

Суд, заслухавши думки обвинуваченого та його захисника про заявлені клопотання, вважає, що вони підлягають задоволенню, в судове засідання для допиту під час судового розгляду підлягає виклику лише обвинувачений ОСОБА_5 , а потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду, а також обвинуваченому ОСОБА_10 слід продовжити строк тримання під вартою.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2014 р., з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.07.2014 р., строк дії якого продовжувався у встановленому порядку під час попереднього судового розгляду до 29.12.2014 р., а 25.12.2014 р. судом був постановлений вирок, згідно якому ОСОБА_5 було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць. В цьому ж вироку зазначено, що строк покарання слід обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 31.05.2014 р. Таким чином, на думку суду, після проголошення вказаного вироку, ОСОБА_5 утримувався під вартою, у зв`язку з призначенням йому реального покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний же суд при скасуванні вказаного вироку ухвалою від 11.03.2015 р. вирішив залишити міру запобіжного заходу ОСОБА_5 без змін у виді тримання під варто, продовживши таким чином строк тримання під вартою.

При цьому суд погоджується з думкою захисника про те, що апеляційний суд безпідставно не зазначив у вказаній ухвалі строк, на який було продовжено тримання під вартою, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому суд враховує положення ст. 8 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ж ч. 5 ст. 202 КПК України у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.ст. 1, 9 КПК України також є частиною кримінального процесуального законодавства. Так, у п. п. 24 25 рішення від 09.10.2014 р. (набуло статусу остаточного 09.01.2015 р.) у справі «Чанєв проти України» (заява N 46193/13) Суд зазначив, що слово "законний" і словосполучення "відповідно до процедури, встановленої законом" у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм. І хоча саме національні органи, і у першу чергу суди, повинні тлумачити і застосовувати національне законодавство, Суд може перевірити, чи було дотримано національного закону у розумінні цих положень Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Ассанідзе проти Грузії" [ВП], заява N 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II).

Однак "законність" тримання під вартою за національним законом є важливим, але не завжди вирішальним чинником. Окрім цього Суд повинен переконатись, що тримання під вартою упродовж періоду, який розглядається, відповідало меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка полягає в недопущенні позбавлення особи свободи у свавільний спосіб. Більше того, Суд також має з`ясувати, чи відповідає Конвенції національне законодавство і, зокрема, його загальні принципи, які сформульовані в законодавстві чи випливають з нього (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі "Вінтерверп проти Нідерландів", п. 45, Series A N 33).

А тому, з урахуванням вищезазначених норм законодавства, практики Європейського суду з прав людини та засад кримінального провадження, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що в ухвалі апеляційного суду і не був зазначений строк, на який було продовжено тримання під вартою ОСОБА_5 , за будь-яких обставин строк його тримання під вартою не міг перевищувати шістдесяти днів, який на даний час ще не сплинув та закінчується 10 травня 2015 року.

З вказаних підстав суд відкидає посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час утримується під вартою безпідставно.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування з урахуванням усіх обставин, нових обставин не встановлено, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не зникли, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів в період іспитового строку.

Крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність в нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 05 липня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 199, 314 316, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, в залі судових засідань № 3 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Клушина, 2, на 14 травня 2015 року, на 14:00 годину.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , яких викликати в судове засідання, про день, час та місце проведення якого також повідомити потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, до 05 липня 2015 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 05 липня 2015 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , а також направити до Ізмаїльського слідчого ізолятору УДПтС України в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1