Справа № 347/1541/15
Провадження № 11-кп/779/424/2015
Категорія ст.364 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Косівського районного суду від 26 серпня 2015 року, якою залишена без задоволення заява ОСОБА_7 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вироку Косівського районного суду від 15 березня 2011 року,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Косівського районного суду від 26.08.2015 року заява ОСОБА_7 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вироку Косівського районного суду від 15.03.2011 року залишена без задоволення.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ті обставини на які посилається у своїй заяві ОСОБА_7 не є нововиявленими в розумінні положень ч.2 ст.459 КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема, суд не надав значення фіктивності документу акту обстеження господарства ОСОБА_8 від 25.08.2008 року, про який йдеться у вироку і що при наявності листа з Івано-Франківської ОДА від 15.08.2008 року №514, про який йдеться у повідомленні №551 від 06.11.2008 року, слід зробити висновок, що лише за умови представлення власником будівлі інвентарної справи можна віднести такого власника до списку осіб, будівлі яких пошкоджені від стихійного лиха. Адже, саме наявність чи відсутність документу про право власності на нерухоме майно дає можливість виплати або невиплати грошової допомоги взагалі. Однак, по суті не існує ні такого власника, ні такої інвентарної справи. На думку апелянта, він не міг зволікати з оформленням документів по виплаті грошової допомоги. При цьому, суд не встановив причину та підстави походження такого фіктивного документу. У зв`язку із цим, апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою його заяву задовольнити, а вирок Косівського районного суду від 15.03.2011 року скасувати та провадження у справі закрити.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 подав заяву в якій додатково просив: провести експертизу підписів комісії щодо визначення збитків, завданих стихією у господарстві ОСОБА_8 ; звернути увагу на письмові докази, які досліджувались в суді під час розгляду кримінальної справи; допитати свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

У судове засідання 15.10.2015 року апелянт не з`явився з невідомих причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та вказав на законність ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи з положень ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, даних вимог закону суд при постановленні ухвали дотримався.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту ст.459 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Основу нововиявлених обставин складають істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи. Зазначені істотні обставини існували на час розгляду справи по суті, але особа, яка подає заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не знала та не могла знати про наявність цих обставин. Неможливість особи бути обізнаною про існування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, передбачає як неможливість бути обізнаною з підстав, які не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на момент ухвалення рішення, яке потребує перегляду, так і неможливість дізнатись про наявність таких обставин навіть за наявності бажання та необхідності. Лише у випадку обох чинників обставини, які стали відомі особі після прийняття рішення по справі, можуть вважатися нововиявленими.

Окремо, потрібно зауважити, що нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Тобто, для перегляду рішення за нововиявленими обставинами необхідно, щоб такі обставини впливали на юридичну оцінку фактів, на підставі якої ухвалено оскаржуване рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно вказав, що наведені заявником юридичні факти ніяким чином не спростовують пред`явленого та доведеного обвинувачення у вчиненні злочинів, а саме зловживання службовим становищем та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Навіть за наявності того, що Коломийське МБТІ допустило помилки при реєстрації житлового будинку за ОСОБА_8 , це не має істотного значення для провадження, оскільки не спростовує пред`явленого обвинувачення.

Крім того, при розгляді кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 і до ухвалення вироку Косівським районним судом 15.03.2011 року, по суті про помилки при реєстрації житлового будинку за ОСОБА_8 було відомо, про що вказують матеріали справи. Зокрема, про це зазначено у заяві ОСОБА_15 (Т.1, а.с.9-10), поясненнях ОСОБА_9 (Т.1, а.с.109-111), поясненнях ОСОБА_16 (Т.1, а.с.127-129), листі Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області від 20.09.2010 року №09-13-14/5979 (Т.1, а.с.147-148) та інших. Все це свідчить про те, що ОСОБА_7 та іншим учасникам процесу було відомо про такі обставини справи, однак вони не мали ключового значення при її розгляді. При цьому, сам обвинувачений на такі обставини справи суду не вказував, натомість, визнав себе винним та розповів за яких обставин ним було скоєно зловживання службовим становищем при затвердженні неправдивих відомостей в офіційних документах і вирок в апеляційному порядку ним з цих підстав не оскаржувався.

Тобто обставини, наведені заявником не можуть спростувати через їх попередню невідомість чи істотність висновки, що містяться у вироку Косівського районного суду від 15.03.2011 року.

Зміст доводів заявника зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальному провадженні докази, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України.

А тому, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не є нововиявленими та не могли вплинути на законність та обґрунтованість вироку Косівського районного суду від 15.03.2011 року.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення та призначення перегляду за нововиявленими обставинами, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 418, 422, 429, 464 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду від 26 серпня 2015 року, якою залишена без задоволення заява ОСОБА_7 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вироку Косівського районного суду від 15 березня 2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2