Справа № 1-865/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» липня 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мозолевської О.М.

при секретарі Березенку В.В.

за участю прокурора Поливача О.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

Так, 23.03.2011 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_1 знаходячись біля будинку № 35 по бульвару Чоколівському в м. Києві побачив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_2 в руках якого помітив мобільний телефон, який вирішив відкрито викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_1 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_2 спереду та ривком вирвав у того з рук мобільний телефон «Самсунг GT-E2121B», який належав матері неповнолітнього ОСОБА_3, вартістю 420 грн., в середині якого знаходилася сім карта оператора мобільного звязку «Лайф», вартістю 20 грн., на рахунку якого кошти в сумі 4 грн., тим самим завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 444 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_1 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро каявся, визнав факт викрадення чужого майна, при цьому пояснив, що він працює в КП «Київпастранс» контролером, тому він 22.03.2011 року приблизно о 13 год.00 хв., знаходячись в тролейбусі №22 разом з колегами перевіряв наявність проїзних документів у пасажирів. Потім він підійшов до хлопця, який в подальшому виявився потерпілий ОСОБА_2, та попросив його пред'явити проїзний квиток, але у хлопця квитка не виявилося, тоді він запропонував заплатити останньому штраф в розмірі 30 грн., проте хлопець штраф не заплатив, оскільки у нього не було грошей. Після цього він сказав, щоб ОСОБА_2 дав свій мобільний телефон марки „Самсунг", який той тримав у руці, в якості застави, але хлопець продовжував тримати телефон далі в руках. Тоді на тролейбусній зупинці Караваєві дачі він вивів хлопця з тролейбусу і знову сказав, щоб останній дав йому мобільний телефон, але хлопець його не віддавав, після чого він своєю правою рукою вирвав з лівої руки ОСОБА_5, віддавши йому сім карту з телефону. Потім вони вдвох з ОСОБА_2 пішли на радіоринок, який знаходиться по вул. Ушинського в м. Києві, де він продав мобільний телефон марки „Самсунг" за 100 грн., які забрав собі. Після цього він пішов в бік площі Космонавтів, де був затриманий працівниками міліції.

Показання підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту них обставин, встановивши чи не мас сумніву у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, винність ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 186 КК України. Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу раніше не судимий (а.с. 62), за даними облікової документації під наркологічним дисиансерно-динамічним наглядом та на обліку у психіатра не перебуває (а.с.65, 66).

Обставиною, що пом'якшує покарання визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, особу винного та інші вище зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до ОСОБА_1 покарання необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Судових витрат по справі не має.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 323. 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки .

На підставі ст. 76 КК України суд .покладає на ОСОБА_1 такі обов'язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально

- виконавчої системи:

-повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_1 О, В., до набрання вироком законної шли, залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази - мобільний телефон „Самсунг GT-E2121" ІМЕЇ 70350 -

залишити у власності потерпілої ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. Мозолевська