Перечинський районний суд Закарпатської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.,

з участю прокурора Чурей О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, розлученого, українця, громадянина України, раніше не судимого

за ознаками злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області по справі №2-2359/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було винесено рішення про стягнення з останнього на користь його дружини ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 аліментів в розмірі 250 грн. щомісячно починаючи з 29 грудня 2006 року на період денної форми навчання, але не довше як до досягнення двадцяти трьох років донькою. Однак, ОСОБА_1 маючи реальну можливість сплачувати встановлені рішенням суду аліменти на утримання дитини, зокрема будучи субєктом підприємницької діяльності за період з 01 січня по 31 грудня 2006 року обсяг його доходів склав 29 040,00 грн., а за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року 5 900,00 грн., а також перебуваючи на обліку у Перечинському районному центрі зайнятості з 27 листопада 2009 року по теперішній час отримав допомогу по безробіттю в розмірі 2 608,00 грн., безпідставно рішення суду не виконував та кошти не сплатив, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що з 2001 року проживає у цивільному шлюбі зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 В 1994 році він приїхав до себе додому в с.Зарічево Перечинського району, оскільки доти проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6 зі своєю дружиною ОСОБА_2. В 1995 році за проханням останньої, він виписався із с.Зарічево Перечинського району і разом з виписними листами направив їй свій паспорт рекомендованим листом в м.Рівне, оскільки вона хотіла отримати житло і для цього їй були необхідні вказані документи. З того часу його паспорт громадянина України знаходився у неї, хоча він неодноразово просив його повернути. Коли він хотів виготовити інший паспорт, то йому було потрібно свідоцтво про народження, яке також залишилося у його дружини та вислала йому лише через деякий час його копію. В 2007 році Рівненським міським судом було винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь його дружини на утримання їх доньки ОСОБА_3 Проте, в той час він не міг сплачувати аліменти, оскільки ніде офіційно не працював і не міг влаштуватися на роботу без паспорта. На той час, він був власником магазину в себе вдома на подвірї, проте ніякого доходу той не приносив. На даний час цей магазин не працює. Тільки в 2009 році йому виготовили паспорт громадянина України і він зразу став на облік в Перечинському районному центрі зайнятості, де кожного місяця отримував допомогу в розмірі 360 грн. Вказаної суми йому не вистачало навіть для своїх потреб. На даний час він ніде не працює та шукає роботу і при можливості відразу буде сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_2 подала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності та повністю підтримала покази дані нею на досудовому слідстві, згідно яких вона проживає в м.Рівне разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 Біля семи років вона проживала в офіційному шлюбі з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а 18 травня 2007 року шлюб між ними було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, а саме з 1991 року ОСОБА_1 з нею не проживав, їй та їх дочці ні фінансово, ні матеріально не допомагав. На цій підставі, в грудні 2006 року вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання їх дочки. ОСОБА_1 звернувся до неї із зустрічним позовом про розірвання шлюбу, однак у судові засідання не зявлявся і рішення виносилося без його участі. Однак, аліменти на утримання доньки не сплачує протягом 15 років. У 2004 році її донька ОСОБА_3 вступила на денну форму навчання в Національний університет водного господарства та природокористування на факультет екології та природокористування на платну основу і їй потрібно оплачувати навчання доньки в розмірі 2400 грн. на рік. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги та відповіді не отримала, у звязку з чим змушена була звернутися до суду.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи пояснення потерпілої дані під час досудового слідства, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 164 ч. 1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які помякшують покарання підсудному ОСОБА_1 суд визнає щире каяття та вчинення злочину вперше.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудному, суд не знаходить.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_1, можливі без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили підсудному ОСОБА_1 слід залишити попередній підписку про невиїзд.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, с у д , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч. 1 КК України і призначити 1 (рік) обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки, а саме:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Чепурнов В.О.