АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1569/15 Справа № 205/4212/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі головуючого- судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі- ОСОБА_5

за участю засудженого- ОСОБА_6

захисника- адвоката ОСОБА_7

представника відділення лікарні при ДВК у м.Дніпропетровську- ОСОБА_8

за участю прокурора- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську за матеріалами кримінального провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2015 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області, раніше судимого:

-23 жовтня 2000 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.81 КК України, ст.46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-08 травня 2001 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України, ст.43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-27 грудня 2002 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.392 КК України, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-16 січня 2009 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.187 КК України, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 11 березня 2010 року на 6 місяців 6 днів;

-06 лютого 2012 року Новгородським районним судом Кіровогорадської області за ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляції /а.с.15-16/ засуджений ОСОБА_6 , якому відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою, просить на підставі ч.2, ч.3 ст.366 КПК України, ч.3 ст.367 КПК України, ст.370 КПК України, ст.371 КПК України, ч.1, ч.4 ст.373 КПК України, ст.56 Конституції України- скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 липня 2015 року та звільнити його з місць позбавлення волі, відповідно до ст.84 КК України. В обґрунтування своєї скарги апелянт послався, що суд першої інстанції грубо порушив його права та вищевказані норми законів, однобічно розглянув його клопотання, не звернувши при цьому увагу, що він має безліч захворювань, а також відсутність однієї ноги, тому, на думку ОСОБА_6 , є всі підстави, для подальшого його звільнення з виправної колонії через хворобу.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 прохали у повному обсязі задовольнити апеляційні вимоги засудженого, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в його апеляції, при цьому захисник зазначила, що оскільки, як витікає з пояснень представника лікарні, наявні у справі документи щодо стану здоров`я засудженого є лише довідкою, а не лікарським висновком, то суд не мав права посилатися на вказану довідку при вирішенні питання про застосування ст.84 КК України, тому ухвала суду підлягає скасуванню. Крім того ОСОБА_6 прохав застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 засуджений вироком Новгородського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2012 року за скоєння злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням вимог ст.70 КК України, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Відмовляючи в клопотанні засудженого у його звільненні, суд першої інстанції вказав, що відповідно до висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» від 18 вересня 2014 року у засудженого ОСОБА_6 виявлені захворювання та встановлено діагноз ВДТБ (13.03.2014 року) верхньої частки правої легені (інфільтративний), дестр (-), МБТ (-), М(-), К(-), резист. (0), гіст. (0), кат. 1, ког. 2 (2014), облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, синдром Лериша, стан після ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна на рівні середньої третини стегна з приводу гангрени стопи (19.03.2013 року), ХАН ІІІ ст., хронічний орхоепідіміт, ДЕП 1 ст. полінейропатія лівої верхньої кінцівки з помірним порушенням функцій кісті. Тобто з вищенаведеного витікає, що останній за станом здоров`я не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерством охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, частково дослідивши матеріали провадження, перевіривши аргументи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно з положеннями ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, а саме п.13) ч.1 ст.7 КПК України, ст.20 КПК України та п.3) ч.3 ст.42 КПК України засуджений має право користуватися допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Як витікає з вимог ст.345 КПК України в ході судового розгляду особам, які беруть участь в судовому розгляді, надаються пам`ятки про їхні права та обов`язки, а після їх ознайомлення головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі їх необхідності роз`яснює їх.

Вимоги вказаних статей кримінального процесуального закону судом першої інстанції при розгляді справи було порушено.

Як вбачається з пояснень засудженого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та матеріалів провадження, а саме з журналу судового засідання від 03 липня 2015 року /а.с.12/, технічного носія робочої копії № 1, не дивлячись на бажання засудженого ОСОБА_6 мати захисника в судовому засіданні суду першої інстанції останньому не були роз`яснені його права ні шляхом вручення пам`ятки, ні шляхом роз`яснення їх головуючим, не з`ясував суд і про наявність чи відсутність клопотань у засудженого, а провівши судове засідання без захисника порушив право ОСОБА_6 на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке, відповідно загальних засад кримінального провадження, а саме вимог п.13) ч.1 ст.7 КПК України, ст.20 КПК України та вимог п.4) ч.2 ст.412 КПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров'я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767, самого Порядку, а саме розділу VІ, який регулює порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, передбачено , що:

1.Медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

2.Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі - комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

3.До складу комісії входять начальник відділу (сектору) охорони здоров`я територіального органу ДПтС України, який є головою комісії та чотири лікарі закладів охорони здоров`я ДКВС, які є членами комісії.

До роботи комісії можуть залучатися лікарі закладів охорони здоров`я відповідно до розділу ІІ цього Порядку . Склад комісій затверджують начальники територіальних органів ДПтС України.

Як пояснив викликаний в судове засідання суду апеляційної представник відділення лікарні при ДВК у м.Дніпропетровську- ОСОБА_8 , наявні в матеріалах провадження висновки не є медичними висновками в розумінні вимог наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров'я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767, а є лише довідками про стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 .

Тобто, в порушення наведених вище вимог кримінального процесуального закону та вказаних нормативно-правових актів, суд першої інстанції, залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, допустивши таким чином неповноту судового розгляду, пославшись на висновки неповноважної лікарської комісії /а.с.7-8,11/, без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, передчасно прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Враховуючи наведене вище, а також те, що суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції лише за клопотанням учасників судового провадження, жодна зі сторін в суді апеляційної інстанції клопотання про дослідження обставин та доказів не заявила, не ставив питання про це і засуджений у своїй апеляційній скарзі, відповідно ж до п.19) ч.1 ст.7 КПК України, ч.2, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості винесення кінцевого рішення по справі.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що при розгляді вказаного кримінального провадження суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вказану ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 липня 2015 року стосовно ОСОБА_6 , на підставі вимог п.6) ч.1 ст.407 КПК України, ст.410 КПК України-п.4) ч.2 ст.412 КПК України підлягає скасуванню, з призначенням, відповідно до положень п.1) ч.1 ст.415 КПК України, нового судового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі, а апеляція засудженого ОСОБА_6 - частковому задоволенню.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», то оскільки розгляд вказаного клопотання, відповідно діючого кримінального процесуального закону, а саме вимог ст.537 КПК України, ст.538 КПК України, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року зі змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні» № 1246-VII покладається на суд першої інстанції по місцю відбування покарання, вказане не було предметом розгляду у вказаному суді, відповідно до загальних засад кримінального провадження, а саме ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень, то у даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений права винесення рішення щодо застосування амністії стосовно засудженого ОСОБА_6 , тому заяву останнього слід залишити без розгляду, роз`яснивши останньому право звернення з таким клопотанням до суду першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції слід детально перевірити доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені ним в апеляційній скарзі, з дотриманням прав учасників процесу ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.404 КПК України, п.6) ч.1 ст.407 КПК України, ст.410 КПК України-п.7) ч.2 ст.412 КПК України, п.1) ч.1 ст.415 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 - скасувати, призначивши новий судовий розгляд у той же суді першої інстанції, в іншому складі.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4