Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-42/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
підсудногоОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольськ кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого за адресою: с.Кияшко Дмитрівської сільської ради м.Комсомольськ Полтавської області, вул.Лугова,15,

- в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин проти безпеки руху за наступних обставин:

04 вересня 2009 року близько 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110308-45, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6 рухався по другорядній дорозі, по вул. Залізничній с.Кияшки Дмитрівської сільської ради в напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, розташованого поблизу залізничного переїзду станції «Потоки» с.Кияшки.

В цей час зі сторони шляхопроводу Полтава Олександрія, по своїй смузі руху головної дороги в напрямку с.Кияшки рухався мопед марки «Дельта» під керуванням потерпілого ОСОБА_4

Доїхавши до згаданого перехрестя, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, ОСОБА_6, не надавши перевазі у русі потерпілому ОСОБА_4, виїхав на перехрестя доріг і розпочав маневр повороту ліворуч та допустив зіткнення.

В результаті зіткнення моторолер перекинувся і потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої голені, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та пояснив, що право керування транспортними засобами отримав лише в березні 2008 року. Перед виїздом на перехрестя нерівнозначних доріг не помітив потерпілого на мопеді і розпочав маневр повороту ліворуч. Коли виїхав на перехрестя, побачив потерпілого, який рухався по своїй смузі руху. В цій дорожній ситуації ОСОБА_6 розгубився, так як має невеликий водійський стаж, і замість того щоб зупинити автомобіль, він продовжив рух. В цей час потерпілий, намагаючись уникнути зіткнення, виїхав на зустріну смугу рухи, де відбулося ДТП. ОСОБА_6 знову розгубився і після повної зупинки автомобіля, зїхав з місця пригоди на узбіччя.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що рухаючись на мопеді по головній дорозі, побачив як в напрямку перехрестя, по другорядній дорозі, повільно рухається автомобіль підсудного. Замість того щоб зупинитися перед перехрестям та пропустити мопед потерпілого, підсудний ОСОБА_6 розпочав маневр повороту ліворуч. Намагаючись уникнути зіткнення, ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху, але відвернути зіткнення не вдалося. Після ДТП водій ОСОБА_6 не залишив автомобіль на місці пригоди, а переїхав на узбіччя. В результаті зіткнення ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої голені, від наслідків якого лікується і на сьогоднішній день.

В ході проведення відтворення обстановки та обставин події потерпілий ОСОБА_4 та підсудний ОСОБА_6, в присутності експерта автотехніка, уточнили та деталізували свої показання на місці пригоди (а.с.85).

Крім показань підсудного та потерпілого, вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно протоколу огляду місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться в межах населеного пункту с.Кияшки, на перехресті автошляху з вулицею Залізничною, яка є другорядною. В протоколах, схемі та фототаблицях до них зафіксовано стан дорожнього покриття, місце розташування транспортних засобів на момент огляду, місце та сліди зіткнення (а.с.6).

В ході медичного обстеження встановлено, що на момент ДТП водій ОСОБА_6 не перебував в стані алкогольного спяніння (а.с.20).

Відповідно до посвідчень водія підсудний ОСОБА_6 право на керування транспортними засобами категорії «В» отримав 25.03.2008 року (а.с.22).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої голені, які утворилися від дії тупих предметів, можливо виступаючими частинами автомобіля під час ДТП і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння. (а.с.58).

Відповідно до висновку комплексної транспорно-трасологічної та автотехнічної експертизи в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку із виникненням даної пригоди. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити ДТП шляхом виконання вимог зазначеного пункту Правил дорожнього руху. В діях потерпілого ОСОБА_4 невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди, не вбачається. Потерпілий ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування гальмування з зупинкою до місця зіткнення. (а.с.94).

Оцінивши перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_6 в скоєні згаданого необережного злочину. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Наведений пункт Правил дорожнього руху України передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між допущеними підсудним порушеннями вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України та суспільно небезпечними наслідками, що настали, є причинний звязок. В діях водія ОСОБА_4 невідповідності вимогам правил дорожнього руху суд не вбачає.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудного, його вік (56 років), обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_6 раніше не засуджувався, за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно медичного висновку практично здоровий, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує (а.с.133-148).

Обставинами, які помякшують покарання підсудному, суд враховує його щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.

Виходячи із змісту п.2 ч.1 ст.66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди, загладжування її в іншій спосіб.

Як було встановлено в судовому засіданні під час перебування потерпілого ОСОБА_4 в лікарні підсудний ОСОБА_6 передав його дружині (ОСОБА_7В.) лише 1200 грн. на придбання ліків. Інших спроб відшкодувати завдану шкоду не вживав. Враховуючи фактичний розмір понесених потерпілими витрат на лікування, а також розмір завданої йому моральної шкоди, суд вважає згадане часткове відшкодування підсудним завданої шкоди мізерним і не може врахувати його в якості обставини, що помякшує покарання.

Суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_5 про те, що підсудним вчасно вжито заходи для відшкодування потерпілому завданих злочином збитків страховою компанією згідно полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як фактично будь-яких відшкодувань потерпілим не отримано.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів необхідне і достатнє покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи вік підсудного, те, що він вперше скоїв необережний злочин, обставини, які помякшують його покарання, думку потерпілого, який не бажає щоб підсудного позбавили волі, лише наполягає на позбавленні його права керування транспортними засобами, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

При вирішенні питання щодо накладення на підсудного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує, що ОСОБА_6 має незначний водійський стаж, допустив грубе порушення правил дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки, після дорожньо-транспортної пригоди в порушення вимог п.п. «в» п.2.10 Правил дорожнього руху переміщав транспортний засіб.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що призначення підсудному додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обовязковим.

Прокурором заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в розмірі 2425 грн. 18 коп. (а.с. ). На підтвердження суми витрат до позову приєднано відповідний реєстр наданої медичної допомоги Комсомольської міської лікарні.

Потерпілим ОСОБА_4 по справі заявлено позов про відшкодування витрат на лікування на суму 26668,07 грн. та моральної школи в розмірі 25000 грн. (а.с. ). На підтвердження згаданих витрат потерпілого на лікування до позову приєднано копії відповідних фіскальних чеків та квитанцій.

Під час судового розгляду прокурор та потерпілий ОСОБА_4 звернулися до суду із заявами про залишення їх позовів без розгляду, повідомивши, що звернулися до суду із аналогічними позовами в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази по справі вирішено судом у відповідності до ст.81 КПК України.

Судові витрати на проведення судових експертизи в розмірі 91,27 грн. та 2294,40 грн. підлягають стягненню з підсудного, в порядку ст.93 КПК України (а.с.64,93).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити підсудного від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично зявлятися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд.

Судові витрати за проведення судових експертизи в розмірі 91,27 грн. та 2294,40 грн. стягнути із ОСОБА_6 на користь експертного закладу (а.с.64,93).

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази по справі: ЗАЗ 110308-45, державний номер НОМЕР_1, - залишити підсудному ОСОБА_6, а мопед «Дельта» - залишити потерпілому ОСОБА_4, як їм належні (а.с.24,70).

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий