Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/977/14-к
Провадження № 1-кп/391/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" листопада 2015 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000135, яке надійшло з обвинувальним актом стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Живанівка, Компаніївського району Кіровоградської області, громадянки України, українки, освіта вища, не одружена, офіційно не працюючої, на утриманні дітей не має, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , 01.11.2013 року близько 12.00 год. працюючи завідуючою Компаніївської державної нотаріальної контори, виконуючи свої посадові обов`язки, а саме переоформляючи спадщину після смерті ОСОБА_7 , на користь спадкоємців за законом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у спадковій справі №59/2012, виник умисел заволодіння чужим майном шляхом обману (вчинення шахрайства), а саме коштами, які належали потерпілій ОСОБА_10 . Переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ввівши в оману спадкоємців, повідомила, що за вчинення нею нотаріальних дій по вказаній спадковій справі, крім інших обов`язкових платежів, останні мають сплатити їй кошти в сумі 6500,00 грн. на оплату відсотка від оцінки усього переоформлюваного ними майна. Кошти в сумі 6500,00 грн. потерпіла ОСОБА_8 передала ОСОБА_4 , які остання використала у власних потребах, надавши при цьому на вимогу ОСОБА_8 письмову розписку, щодо отримання вказаної суми коштів з власним підписом та відтиском печатки Компаніївської державної нотаріальної контори.

Внаслідок діяння ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 8200,00 грн.та моральну шкоду на суму 25 000,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 на досудовому слідстві кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної кошти потерпілому, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час судового розгляду були допитані потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачувана ОСОБА_4 .

В ході допиту вказаних осіб було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік та батько ОСОБА_7 та відкрилась спадщина на майно, що йому належало. В жовтні та листопаді 2012 року з заявами до Компаніївської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Було визначено обсяг документів, які необхідно подати нотаріусу для нотаріального оформлення прийняття спадщини та видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину.

Як вбачається зі спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7 № 59/2012, яка була досліджена судом, основні нотаріальні дії були проводились в листопаді 2013 року.

Зокрема, 01.11.2015 р. між ОСОБА_10 та її дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_11 укладено договір про поділ спадщини. Згідно даного договору вбачається, що після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина, що складається з: житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_2 , вартість спадкового майна становить 72000,00 грн.; зернового складу, що знаходить в АДРЕСА_3 , вартість спадкового майна 192250,00 грн.; присадибної земельної ділянки розміром 0,0787га в межах згідно з планом, вартість спадкового майна 12600,00 грн.; земельної ділянки для ведення фермерського господар ттства розміром 8,1299га в межах згідно з планом, вартість спадкового майна 186571,00 грн.; земельної ділянки розміром 0,3580га в межах згідно з планом для ведення фермерського господарства, вартість спадкового майна 838,00 грн.; грошових вкладів з належними процентами та нарахованою компенсацією в сумі 6347,24 грн.; акції ВАТ «Кіровоградолія»; транспортних засобів автопричіпа ХТ-81024 та автомашини ЗИЛ-ММз554.

Вказане майно було поділено між спадкоємцями, що зафіксовано в договорі, зареєстрованому в реєстрі під № 212 від 01.11.2013 року.

Крім того в цей день державним нотаріусом ОСОБА_12 було надано Бершадським перелік сум, які необхідно сплатити кожному з них для оформлення тієї спадщини, яку вони між собою поділили.

При досліджені спадкової справи судом встановлено, що в цей день 01.11.2013 р. було сплачено наступні квитанції:

№ 07ZK37606 від 01.11.2013 р. сума 34,00 грн., платник ОСОБА_9 , призначення платежу ОСОБА_4 витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна;

№ 07ZK37320 від 01.11.2013 р. сума 68,00 грн., платник ОСОБА_10 , призначення платежу ОСОБА_4 витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна;

№ 07ZK37415 від 01.11.2013 р. сума 34,00 грн., платник ОСОБА_10 , призначення платежу ОСОБА_4 держмито;

№ 07ZK37017 від 01.11.2013 р. сума 153,00 грн., платник ОСОБА_8 , призначення платежу ОСОБА_4 реєстрація/дублікат свідоцтва про право на спадщину;

№ 07ZK37247 від 01.11.2013 р. сума 136,00 грн., платник ОСОБА_10 , призначення платежу ОСОБА_4 пошук нотаріусами відомостей у державному реєстрі прав;

№ 07ZK36878 від 01.11.2013 р. сума 68,00 грн., платник ОСОБА_8 , призначення платежу ОСОБА_4 держмито;

№ 07ZK37103 від 01.11.2013 р. сума 136,00 грн., платник ОСОБА_8 , призначення платежу ОСОБА_4 пошук нотаріусами відомостей у державному реєстрі прав;

№ 07ZK36977 від 01.11.2013 р. сума 153,00 грн., платник ОСОБА_8 , призначення платежу ОСОБА_4 витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна;

№ 07ZK37483 від 01.11.2013 р. сума 170,00 грн., платник ОСОБА_9 , призначення платежу ОСОБА_4 держмито;

№ 07ZK37651 від 01.11.2013 р. сума 255,00 грн., платник ОСОБА_9 , призначення платежу ОСОБА_4 реєстрація/дублікат свідоцтва про право на спадщину;

№ 07ZK37727 від 01.11.2013 р. сума 68,00 грн., платник ОСОБА_9 , призначення платежу ОСОБА_4 пошук нотаріусами відомостей у державному реєстрі прав.

Як зазначають потерпіла та свідки, крім сплати вказаних вище квитанції обвинувачена ОСОБА_4 порахувала та в цей же день сказала, що їм необхідно окрім оригіналів квитанції додатково надати їй 6500,00 грн. Оскільки при собі таких грошей не було, ОСОБА_13 залишилась в нотаріальній конторі заповнювати документи, а брат ОСОБА_14 повіз мати ОСОБА_10 додому, де вона дала кошти, які він відразу привіз сестрі. Остання після сплати квитанцій принесла їх нотаріусу та передала разом з зазначеною сумою.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що після смерті чоловіка звернулися до державного нотаріуса за оформленням спадщини. Чітких дат вона не пам`ятає, проте приїздили до нотаріальної контори неодноразово. В останнє коли приїхали, ОСОБА_4 сказала оплатити квитанції в банку, чітко суму яка потребувала до сплати не назвала, та додатково 6500,00 грн.. Оплачувати квитанції до банку пішла донька ОСОБА_15 . Після того як їздили додому за грошима, вона передала доньці ОСОБА_15 кошти в кабінеті у нотаріуса. Через декілька днів почали хвилюватися, що передали квитанції та кошти, проте не мають ніякого підтвердження від нотаріуса про їх отримання, а тому сказала дочці піти взяти якусь розписку. На що саме потрібні були кошти в сумі 6500,00 грн. потерпіла не знала. Дана сума коштів для неї є значною, оскільки отримує пенсію в розмірі 1360,00 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що після смерті батька ОСОБА_7 в липня 2012 року, через кілька місяців, вони звернулись до нотаріальної контори для написання заяв про прийняття спадщини. Звертались у трьох разом з матір`ю та братом. ОСОБА_4 знали, оскільки давно проживають в одному селищі. Написали заяви та сплатили квитанції точну суму не пам`ятає. Нотаріусом ОСОБА_4 було надано перелік документів які треба зібрати та надати їй, це копії паспортів, оригінали державних актів, оцінка майна, тощо. Пізніше, коли документи були зібрати нотаріус запросила їх усіх втрьох, це було кінець жовтня-початок листопада 2013 року. Дала кожному з них перелік платежів, які необхідно було сплатити в банку та надати нотаріусу квитанції. Крім цього сказала, що їм додатково необхідно сплатити 6500,00 грн., це становить один 1% від спадщини. Після того, як від неї вийшли брат повіз додому мати, остання дала йому 10000,00 грн. які він привіз сестрі. Гроші віддав в коридорі нотаріальної контори. Вона пішла в банк та з цих грошей оплатила всі квитанції за всіх, що вийшло приблизно 3500,00 грн. після цього повернулась до нотаріуса і віддала їй квитанції та гроші в сумі 6500,00 грн.. При передачі вони були тільки вдвох. Якими купюрами були гроші, вона не пам`ятає. Через декілька днів мати та брат почали хвилюватися, що відсутнє документальне підтвердження отримання ОСОБА_12 коштів, а тому вона знову приїхала до ОСОБА_12 . Без жодних суперечок остання винесла письмову розписку про те, що отримала від ОСОБА_16 кошти у сумі 6500,00 грн. на оформлення спадщини. З даною розпискою брат ОСОБА_17 поїхав у Кіровоград та отримав консультацію, що нотаріус не мала права брати таких коштів та писати такого виду розписки.

Будучи повторно допитаною свідок ОСОБА_8 підтвердила раніше надані показання. Уточнила, що гроші передавались саме в той день коли були сплачені квитанції тобто 01.11.2015 р. приблизно перед обідньою перервою в кабінеті у нотаріуса. Крім їх двох нікого не було. Підстав недовіряти нотаріусу ОСОБА_4 у неї не було, оскільки досить переконливо останньою було сказано щодо необхідності оплати цього відсотка від вартості всього майна. Після консультацій брата ОСОБА_18 , приблизно після новорічних свят останніх почав ходити до нотаріуса і вимагати повернути кошти. Їй відомо, що ОСОБА_4 було повернуто брату ОСОБА_19 1800,00 грн.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомив, що знав ОСОБА_4 давно. До ситуації, що виникла після оформлення спадщини перебували в дружніх стосунках. До цього також користувались послугами цього нотаріуса. В липні місяці помер батько, а тому звернулись для оформлення спадщини. Спочатку подали заяви, сплатити квитанції. При переоформленні були певні проблеми щодо арешту майна батька, проте вони були вирішені. В листопаді місяці вони разом із мамою та сестрою приїхали до нотаріуса провести нотаріальні дії щодо оформлення спадщини. Їм всім нотаріусом було озвучено необхідність сплатити квитанції в банку, а також додатково надати 6500,00 грн.. Сестра залишилась оформляти папери, а він разом з матір`ю поїхав додому, де у останньої взяв гроші. Після цього повернувся до нотаріальної контори де передав гроші сестрі в кабінеті у нотаріуса і у її присутності. Також зазначив, що у нього виникли сумніви щодо правильності розрахунків ОСОБА_4 , а тому він поїхав до м. Кіровограда, де у приватного нотаріуса отримав консультацію та дізнався, що спадкоємці першої черги звільнені від сплати державного мита при оформленні спадщини, а державні нотаріуси не мають права працювати з готівковими коштами. Дізнавшись дану інформацію зателефонував сестрі та сказав, щоб останню поїхала до нотаріуса та взяла квитанцію чи розписку про отримані кошти. Після того, як сестра отримала розписку, він звернувся до нотаріуса ОСОБА_4 з вимогою повернути їм кошти. Зазначає, що на початку обвинувачена сказала, що поверне кошти за тиждень. Дата повернення неодноразово переносилась, а потім взагалі відмовилась повертати. До правоохоронних органів він звернувся не одразу. ОСОБА_20 поїхав до керівництва обласного управління юстиції та показав розписку ОСОБА_4 .. Після виїзною перевірки йому зателефонував керівник та сказав, що ОСОБА_12 йому вина не 6500,00 грн., а 1800,00 грн., оскільки на решту суми в матеріалах спадкової справи є квитанції, які нею були сплачені з тієї суми. На зауваження, що квитанції також були сплачені спадкоємцями самостійно, без урахування 6500,00 грн., однак йому нічого не відповіли.

Обидва свідки зазначили, що кошти на переоформлення спадщини для сплати офіційних платежів у банку більше 3,5 тис. грн., а також 6500,00 грн., що були передані державному нотаріусу, належали їх матері потерпілій ОСОБА_10 .

Між показаннями свідків та потерпілої містяться розбіжності щодо моменту та місця передачі коштів ОСОБА_21 після того, як брат ОСОБА_17 відвіз мати додому та взяв у неї кошти.

Будучи допитана в судовому засіданні обвинувачувана ОСОБА_4 повідомила наступне: працювала державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з 1986 року по червень 2014 року. Крім обов`язків нотаріуса, виконувала обов`язки завідувача всієї нотаріальної контори. В 2013 році звернулись ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 оформили спадщину після смерті батька. Приблизно через пів року принесли оригінали документів на право власності на майно, для оформлення, уклали договір про розподіл спадкового майна. Відповідно до оцінки майна нею було проведено державну реєстрацію на все спадкове майно та загальна сума коштів, що була сплачена відповідно до квитанції становить приблизно 4200,00 грн.. Кожний з ОСОБА_16 самостійно сплачували за себе всі платежі та мито, відповідно до розподіленого майна. Основні нотаріальні дії та квитанції були оплачені 01.11.2013 року. В цей день ніяких інших готівкових коштів від ОСОБА_22 вона не отримувала. Щодо розписки пояснила таке. Через декілька днів до неї прийшла ОСОБА_23 та попросила розписку для податкової. Як була вирахувана сума 6500,00 грн. вона не пам`ятає але це була придумала сума. Думала, що ОСОБА_15 виручить, бо та розписку понесе в податкову для зменшення суми податків. Пізніше усвідомила, що не мала права такого розбити. Крім того, казала, що дійсно разом з керівництвом обласного управління юстиції перераховували вартість майна ОСОБА_16 , що описано у спадковій справі та сума 6500,00 грн. один відсоток від вартості майна ніяк не могла виходити, оскільки там не було майна на 650 тис. грн., а тому при написанні розписки, як вона вважала для податкового органу, дана суму нею була фактично видумана та на яку погодилась ОСОБА_13 . Про факт повернення 1800,00 грн. нічого не сказала, оскільки стверджує що грошей ніяких не брала.

В судовому засіданні був досліджений речовий доказ оригінал розписки, яка написана в довільній формі власноручно ОСОБА_4 , факт написання якої остання не заперечує. Крім того досліджені висновки експертів № 197 від 23.07.2014 та № 210 від 29.08.2014 р. які підтверджують написання розписки саме ОСОБА_4 , а також нанесення кліше гербовою печаткою Компаніївської державної нотаріальної контори.

Також судом досліджено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_7 № 59/2012 від 21.07.2012 року яка визнана речовим доказом. Встановлено, що на підтвердження показів потерпілої та свідків у справі містяться оригінали квитанцій оплати від спадкоємців різних сум коштів за державне мито та послуги нотаріуса, витяги з реєстрів тощо. Факти оплати квитанцій спадкоємця стороною захисту під сумнів не ставились, сама обвинувачена підтвердила, що всі квитанції оплатили та принеслі потепріла та свідки.

Так судом враховується, що розпискою є документ, який підтверджує передачу й одержання грошей, матеріальних цінностей, документів тощо від установи чи приватної особи.

Обвинуваченою заперечується факт отримання від ОСОБА_22 коштів у розмірі 6500,00 грн., проте не заперечується факту власноручного написання розписки про отримання коштів.

Разом з тим, судом критично оцінюються пояснення обвинуваченої в частині того, що така розписка писалась з метою подачі її до податкового органу для зменшення сум оподаткування. Будучи юристом за своїм фахом, маючи вищу освіту та багаторічний досвід роботи в державній нотаріальній конторі, будучи її завідуючою, а отже працюючі з бухгалтерськими чи іншими документами фінансового, звітного чи статистичного характеру, ОСОБА_4 не могла не усвідомлювати, що така розписка для податкового органу не могла мати жодних правових підстав для ненарахування чи зарахування якихось фінансових пільг.

Крім того, слід звернути увагу на показання свідка ОСОБА_9 в частині з`ясування та виявлення обману зі сторони ОСОБА_4 після проведення консультацій у нотаріусів в м. Кіровограді та виявлення завищення сум, які необхідно сплатити спадкоємцями при прийнятті належної їм спадщини. Також даним свідком і самою обвинуваченою підтверджено факт проведення перевірки заяви ОСОБА_9 керівництвом обласного управління юстиції. На той момент ОСОБА_4 їх було введено в оману, що з коштів, зазначених в розписці, нею самостійно було сплачено всі квитанції, що містяться в матеріалах спадкової справи, а поверненню підлягає лише різниця у сумі 1800,00 грн.

На запит слідчого, головним управлінням юстиції у Кіровоградській області 11.09.2014 р. вих.№ 06/01.1-9/11674 надано інформацію, що згідно матеріалів спадкової справи № 59/2012 до майна померлого ОСОБА_7 та на підставі поданих заяв про прийняття спадщини ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за умови оформлення шести свідоцтв на право на спадщину (житловий будинок, присадибну земельну ділянку, земельні ділянки для ведення фермерського господарства), грошових вкладів з належними процентами та нарахованою компенсацією, та зернового складу, оплаті підлягали кошти у розмірі 4420,85 грн.

Щодо розбіжностей показів свідків та потерпілої в частині моменту передачі братом ОСОБА_24 сестрі ОСОБА_15 коштів, для вручення ОСОБА_12 суд приймає до уваги вік потепілої, а саме що вона 1939 року народження, а також тривалий час, що пройшов між часом передачі коштів 1 литопада 2013 року до допитом свідків 07.07.2015 р.

Також не є принциповим встановлення якими саме купюрами були передані вказані кошти, оскільки факт написання ОСОБА_4 розписки та ще завірення її печаткою державного нотаріуса мав на меті переконати Бершадських, що кошти буду використані за призначенням, а не для власних потреб.

Судом враховується, що згідно цивільного позову, потерпіла просить стягнути з обвинуваченої саме неповернуту різницю коштів 4700,00 грн. (6500,00 1800,00= 4700,00).

Судом не може бути не оцінено факт намагання улагодити виниклу проблему між обвинуваченою та родиною потепілої у досудовому порядку без звернення до правоохоронних органів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 звернувся лише 22 травня 2014 року.

Оцінюючи наведені вище обвитавини, пояснення потепрілої, обвинуваченої та свідків, встановлені факти під час досудового слідства суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 заволоділа коштами ОСОБА_16 у розмірі 6500,00 грн. шляхом зловживання довірою, що завдано потерпілій значної шкоди.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 протягом 28 років працювала державним нотаріусом, була завідуючою Компаніївською державною нотаріальною конторою, мала великий досвід роботи, довірительні стосунки між ОСОБА_25 і ОСОБА_15 , зловживаючи довірою останніх розраховувала, що її авторитет та дії не будуть поставлені під сумнів останніми, заволоділа шахрайським шляхом коштами матері ОСОБА_10 , будучи впевнена в безкарності своїх дій, не скористалась можливістю врегулювати конфлікт в досудовому порядку, в скоєному не розкаялася та в суді свою вину не визнала. Суд також вважає, що ОСОБА_4 усвідомлювала протиправність своїх дій, бажала настання наслідків, проте розраховувала на те, що факт обману не буде встановлений потерпілою та правоохоронними органами.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 190 КК України, як шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілої, а обставини кримінального провадження знайшли своє підтвердження в судовому порядку.

Потерпілою заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченої матеріальну шкоду у розмірі 8200,00 грн., з яких 3500,00 грн. підтверджені витрати пов`язані з наданням правової допомоги, та моральну шкоду в сумі 25 000,00 грн.

Позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що обвинувачена завдала матеріальних збитків ОСОБА_10 на загальну суму 4700,00 грн. і її вина у цьому доведена.

Відповідно до вимог ст. 56 КПК України потерпіла має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. В матеріалах провадження міститься оригінали сплачених потерпілою витрат на правову допомогу у розмірі 3543,00 грн.

За таких обставин цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, на користь ОСОБА_10 з ОСОБА_4 підлягає стягненню 8200,00 грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 41 Конституції України закріплене право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Зазначене право передбачено і в ст. 317 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Злочин вчинений обвинуваченою позбавив потерпілу можливості вільно, на власний розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися своїми коштами. В зв`язку з чим вона зазнала певних змін та незручностей у своєму повсякденному житті, які вимагали додаткових зусиль для його організації. Тобто ОСОБА_10 зазнала певних втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних діями обвинуваченої.

За таких обставин моральна шкода, завдана потерпілій підлягає відшкодуванню.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що з обвинуваченої у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню на користь потерпілої 1000,00 грн.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, на обліках нарколога і психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, пенсійного віку. Судові засідання неодноразово відкладались саме через перебування обвинуваченої на лікуванні, що є підтвердження в матеріалах провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої також не встановлено.
Сукупність наведених обставин вказує на можливість виправлення ОСОБА_4 та попередженню нових злочинів, при обранні покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в межах встановлених санкцією ч.2 ст. 190 КК із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, що відповідає засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання, яке за своїм видом і розміром, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Обраний обвинуваченой такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не застосовувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 1 (один) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відшкодування матеріальної шкоди 8200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 475 грн. 76 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Речові докази: журнал реєстрації звернень, що надійшли під час прийому фізичних та юридичних осіб Компаніївської ДНК № 02-47; журнал обліку відбитків печаток та штампів Компаніївської ДНК №01-27; спадкова справа до майна померлого ОСОБА_26 27.07.2012 р. № 59/2012 - повернути завідувачу Компаніївської державної нотаріальної контори; розписку ОСОБА_4 в довільній формі про отримання коштів в сумі 6500 грн. залишити при кримінальному провадженню № 0000135 від 22.05.2014 р.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Компаніївський районний суд Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1