Романівський районний суд Житомирської області
Справа № 1-58/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року Романівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді - Кравчук В.П.

при секретарі - Багінській В.І.

з участю прокурора - Примака О.М.

підсудного - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

законного представника - ОСОБА_3 потерпілої - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

в смт. Романові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не навчається, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого:

- 19.11.2009 року Богунським райсудом м. Житомира по ст. 185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 6.08.2010 року Подільським райсудом м. Києва по ст.ст. 289 ч.2, 185 ч.2, 70, 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, будучи засудженим за викрадення чужого майна, повторно вчинив крадіжку чужого майна, при слідуючих обставинах:

Так, 1 лютого 2010 року біля 15 год. в с. Бартуха Романівського району неповнолітній ОСОБА_1 з метою скоєння крадіжки чужого майна, прибув в домогосподарство ОСОБА_4, що розташоване по вул. Шкільна, 13 в с. Бартуха. ОСОБА_1 користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_4 за місцем проживання була відсутня та його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, знайшов в піднавісі ключ, відчинив ним замок на вхідних дверях будинку і через відкриті ним двері проник в житловий будинок потерпілої ОСОБА_4 3.В., де із шафи таємно викрав гроші в сумі 1200 грн., чим заподіяв шкоди потерпілій на зазначену суму.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину визнав частково та показав, що 1 лютого 2010 року його рідна баба ОСОБА_3 святкувала день народження, потерпіла ОСОБА_4 була у них в гостях. Знаючи, що у потерпілої нікого дома немає, він вирішив поїхати по місцю проживання потерпілої та скоїти викрадення у неї грошей. Для цього 1 лютого 2010 року біля 15 год., прийшовши в домогосподарство ОСОБА_4, знайшов в кармані фуфайки, що висіла в піднавісі ключ від вхідних дверей, відкрив навісний замок в житловому будинку, зайшов до будинку і почав шукати гроші. Знайшовши гроші в кишені пальто в шафі кімнати залу, не рахуючи забрав їх всі, вийшов з будинку замкнув двері, а ключ поклав на місце. Викрадені гроші він заховав у гаражі, порахував гроші, всього було ним викрадено у потерпілої 470 грн., з якими він наступного дня вранці поїхав в м. Житомир за покупками.

Законний представник ОСОБА_3 - баба підсудного ОСОБА_1, підтвердила, що 1 лютого 2010 року в неї був день народження, серед запрошених гостей була і потерпіла ОСОБА_4 Коли гості розійшлись, її внук ОСОБА_1, який проживав з нею, був уже вдома. Наступного дня вранці ОСОБА_1 поїхав в м. Житомир. Через 20 -30 хв. прийшла ОСОБА_4 та повідомила, що в неї хтось викрав гроші в сумі 1200 грн., запідозривши її внука у скоєнні даної крадіжки.

Вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_4 показала, що 29 січня 2010 року листоноша ОСОБА_5 приніс їй пенсію в розмірі 750 грн., вона поклала 700 грн. в кишеню пальто, яке висіло в шафі до грошей в сумі 500 грн., всього в неї в кишені пальто знаходилось 1200 грн. 1 лютого 2010 року вона серед інших гостей була на дні народження у ОСОБА_3, додому повернулася біля 16 год. Наступного дня вранці виявила, що з кишені пропали гроші в сумі 1200 грн. Про дану крадіжку вона відразу повідомила працівників міліції та сина. Підозрюючи, що дану крадіжку міг скоїти ОСОБА_1, вона повідомила про це ОСОБА_3, яка сказала, що внук поїхав в м. Житомир купляти взуття. Вона зателефонувала в м. Житомир до свого сина ОСОБА_6, який розшукав ОСОБА_1 на базарі в Житомирі та привіз в с. Бартуху, який зізнався в крадіжці грошей, але заперечив суму.

Свідок ОСОБА_6 - син потерпілої ОСОБА_4, показав, що 2 лютого 2010 року до нього зателефонувала його мати і повідомила, що 1 лютого 2010 року в неї з будинку хтось викрав гроші в сумі 1200 грн., в даній крадіжці вона підозрює ОСОБА_1, який поїхав в м. Житомир на ринок. Він автомобілем поїхав на речовий ринок м. Житомира, де знайшов ОСОБА_1, який купляв кросівки і платив за них гроші в сумі 150 грн. Він запитав у ОСОБА_1, чи викрадав він гроші в його матері, на що він сказав, що не викрадав і почав від нього втікати. Затримавши ОСОБА_1 на ринку, посадив його в автомобіль та відвіз в с. Бартуху, де їх уже чекали працівники міліції.

Свідок ОСОБА_5 - листоноша відділення зв'язку показав, що в кінці січня 2010 року він видав для ОСОБА_4 пенсію в сумі від 700 до 800 грн. різними купюрами по 100, 50 та 20 грн., де ОСОБА_4 зберігала гроші йому нічого не відомо.

Вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується також:

-Протоколом усної заяви потерпілої ОСОБА_7 від 2.02.2010 року (а.с.3), згідно якої 1-2 лютого 2010 року з її будинку було викрадено гроші в сумі 1200 грн.;

-Протоколом огляду місця події, план-схемою та ілюстративними таблицями до нього від 2.02.2010р. (а. с. 5-10), згідно яких під час огляду домогосподарства ОСОБА_4, що розташоване в с. Бартуха по вул. Шкільна, 13 Романівського району, ОСОБА_4 вказала на місце звідки було викрадено 1200 грн.;

-Протоколом огляду місця події та ілюстративною таблицею до нього від 2.02.2010 року (а.с. 12-14), згідно яких під час особистого огляду неповнолітнього ОСОБА_1, в задній правій кишені штанів було виявлено та вилучено гроші в сумі 396 грн.;

-Протоколом відтворення обстановки та обставин події та ілюстративною таблицею до нього від 3.02.2010 року (а.с.50-53), з участю ОСОБА_1, який показав та розповів про обставини викрадення ним шляхом проникнення до житлового будинку ОСОБА_4

З.В. грошей із шкафа;

-Протоколом очної ставки від 18.03.2010 року (а.с. 81), між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, під час якої ОСОБА_4 повністю підтвердила свої показання про те, що ОСОБА_1 викрав в неї гроші в сумі 1200 грн., чим викрила в неправдивості

показань ОСОБА_1

Суд критично оцінює показання підсудного ОСОБА_1 про суму викраденого не 1200 грн.,а 470 грн, як дані з метою пом'якшення відповідальності за скоєння тяжкого злочину, оскільки його покази в цій частині спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6, які в ході досудового та судового слідства давали послідовні та логічні показання про викрадення грошей в сумі 1200 грн., що об'єктивно підтверджується також протоколом усної заяви потерпілої про злочин (а.с. 3), протоколом очної ставки від 18.03.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, під час якої ОСОБА_4 повністю підтвердила свої показання про те, що ОСОБА_1 викрав в неї гроші в сумі 1200 грн., чим викрила в неправдивості показань ОСОБА_1

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та кваліфікує його дії за ст.185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням в житло.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_1, є вчинення ним злочину будучи неповнолітнім.

Суд виключає обтяжуючу обставину - рецидив злочину, за її відсутності в даному випадку.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1, в судовому засіданні не встановлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України, підсудний негативно характеризується за місцем проживання Карвинівською сільською радою (а.с. 16), раніше судимий за вчинення злочинів, збитки потерпілій повністю відшкодовано, а тому з врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_1 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч. 3 КК України.

З врахуванням того, що відносно підсудного ОСОБА_1 після постановления вироку Подільського районного суду м. Києва від 6 серпня 2010 року встановлено, що засуджений винен ще і в даному злочині за ст. 185 ч.3 КК України, а тому остаточне покарання ОСОБА_1 повинно бути призначено за правилами ст. 70 ч.4 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

З врахуванням вироку Подільського районного суду м. Києва від 6 серпня 2010 року ОСОБА_1 визначити остаточне покарання, згідно ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 (п'яти ) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 26 березня 2010 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити попередній - утримання під вартою.

Речові докази по справі - гроші в сумі 396 грн., що знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_4 - залишити потерпілій ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при У MB С України в Житомирській області витрачені кошти за проведення експертизи в сумі 150 грн.24 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Романівський райсуд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя В.П.Кравчук