ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-4454ск15
ПОСТАНОВА

12 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_3 у касаційному порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судового рішення та доводи на її обґрунтування.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції може бути лише: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції повинен керуватися статей 370-372 КПК України 1960 року.

Разом з тим, у касаційній скарзі захисник, зазначаючи про незаконність оскаржуваних судових рішень та порушуючи питання про їх скасування, посилаючись на неправильне застосування вимог кримінального закону, порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить належних доводів на підтвердження своєї позиції. Так, обґрунтовуючи касаційні вимоги ОСОБА_3 у тому числі наводить доводи, що стосуються однобічності судового розгляду, невідповідності висновків суду обставинам справи та фактично не погоджується із встановленими по справі обставинами, оцінкою доказів судами, не враховуючи, що в силу вимог ст. 398 КПК України 1960 року, це не може бути підставою для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

Окрім того, на порушення вимог ст. 387 КПК України 1960 року до касаційної скарги не додано копій оскаржуваних судових рішень, які мають відповідати вимогам п. п. 13.6, 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року, тобто мають бути підписаними відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду.

У зв'язку з наведеним, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених вище недоліків, якщо вона надійде у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

відмовити захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4