Справа № 387/1149/15-к
Номер провадження по справі 1-кп/387/119/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2015 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Любомирка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, громадянки України, освіта базова вища, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої, відносно якої захід забезпечення кримінального провадження не обирався -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 29 вересня 2015 року надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та угода про примирення від 28 вересня 2015 року, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , згідно яких :
ОСОБА_5 17.08.2015, близько 16 години, перебуваючи в приміщенні магазину приватного підприємця ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , біля каси на викладеному блоці туалетного паперу помітила мобільний телефон Samsung galaxy S-7262 Z білого кольору, який належить громадянці ОСОБА_4 , 1982 року народження, яка перед цим також знаходилась у даному магазині, та в той час як розраховувалась виклала телефон на блок туалетного паперу, забувши його. Скориставшись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, діючи умисно та цілеспрямовано викрала вказаний вище телефон бувший у користуванні з січня 2015 року , вартість якого згідно висновку експерта № 444 від 28.09.2015 року з урахуванням зносу складає 1588 гривень 52 копійки, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.
ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю. Просила суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між нею та потерпілою угоду про примирення та призначити їй узгоджене між сторонами покарання. Заявила, що їй зрозумілі: права надані законом; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований у разі затвердження угоди судом. Повідомила, що укладення угоди є добровільним.
Таким чином дії ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) .
Суд, встановивши особу обвинуваченої, з`ясував, що їй зрозуміле обвинувачення і що вона визнає себе винною. Після роз`яснення суті обвинувачення, ОСОБА_5 просила суд затвердити укладену з потерпілою ОСОБА_4 угоду про примирення.
Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченої ОСОБА_5 , чи цілком вона розуміє: 1) що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; 3) характер кожного обвинувачення; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Крім того, в судовому засіданні суд з`ясував у потерпілої ОСОБА_4 , чи цілком правильно вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, а також що наслідками укладення та затвердження угоди про примирення є обмеження права оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468 - 475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд переконався у судовому засіданні шляхом проведення опитування потерпілої та обвинуваченої, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та повністю усвідомленим.
Також суд переконався, що ОСОБА_5 повністю зрозуміла права, визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд дослідивши угоду про примирення від 28 вересня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , дійшов висновку, що: 1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не було допущено не вірної правовової кваліфікації кримінального правопорушення, яке не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не існує; 5) можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна; 6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Злочин, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України відноситься до класифікації злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд дослідивши угоду про примирення від 28 вересня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , дійшов висновку, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно та свідомо, умови, які б ускладнювали виконання угоди підозрюваним, не встановлено. Також узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.
Отже суд переконався, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися .
Цивільний позов не заявлявся .
Процесуальні витрати відсутні .
Речовий доказ мобільний телефон Samsung galaxy S-7262 Z білого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілої ОСОБА_4 необхідно повернути останній, як законному власнику після набрання вироком законної сили .
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374,468,471,474, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Речовий доказ - мобільний телефон Samsung galaxy S-7262 Z білого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілої ОСОБА_4 повернути останній, як законному власнику після набрання вироком законної сили .
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_7