АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002998 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2014 року, і остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 31 березня 2015 року, приблизно о 17:30 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у салоні маршрутного автобусу № 401, що рухався у напрямку зупинки громадського транспорту вул. Героїв Севастополя в м. Києві, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_8 , у якої була жіноча сумка, і у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник своєю рукою до жіночої сумки ОСОБА_8 та звідти повторно таємно викрав гаманець «Versace», вартістю 400,00 грн., у якому знаходились гроші: 540,00 грн., 10 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ становить 234,42 грн.), 10 Євро (що згідно офіційного курсу НБУ становить 254,49 грн.), банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , дисконтна карта фітнес клубу «Автофітнес», дисконтна карта АЗС «Преміум клас» № НОМЕР_2 , дисконтна карта «Versace», дисконтна карта «Торговий дім «Вина миру», які матеріальної цінності не становлять.
Повторно таємно викравши чуже майно, обвинувачений ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, вийшовши з салону маршрутного автобусу № 401, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5 028,91 грн.

Не оскаржуючи фактичні обставини справи, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити йому більш м`яке покарання.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що вважає призначене покарання таким, що не відповідає особі обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції залишено по заувагою стан його здоров`я, а саме те, що він перебуває на диспансерному обліку в амбулаторно-клінічному відділенні КМЦ СНІДу з діагнозом ВІЛ-інфекція IV клінічної стадії, хронічний гепатит «В», «С» та туберкульоз легень (а.с 87).
При цьому апелянт вказує, що за час його перебування в місцях попереднього ув`язнення необхідне лікування, з урахуванням його діагнозу, надано не було, що є порушенням ст. 49 Конституції України, Наказу Міністерства юстиції України №460/5 від 18 березня 2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», Наказу Міністерства охорони здоров`я, Міністерства внутрішніх справ, Міністерства юстиції України № 692/775/1311/5 від 05 вересня 2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я, територіальних органів внутрішніх справ, установ виконання покарань і слідчих ізоляторів у частині забезпечення наступності диспансерного спостереження за ВІЛ-позитивними особами, здійснення клініко-лабораторного моніторингу за перебігом хвороби та проведення антиретровірусної терапії»
Крім того на думку апелянта, подальше його перебування в місцях позбавлення волі буде обмежувати його право на проведення лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження його здоров`я та працездатності та погіршить перебіг його хвороб.

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення та поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, у зв`язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і не оспорюються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_5 за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом при призначенні покарання не враховані й інші обставини, які впливають на визначення строку покарання, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог.

При призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції враховані тяжкість вчиненого кримінального правопорушення - середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога, за відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При цьому, судом першої інстанції врахований також і стан здоров`я обвинуваченого, з урахуванням наявних у нього захворювань, тобто й ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, і таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Також суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднав ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З огляду на викладене, покарання обвинуваченому місцевим судом призначено у відповідності до вимог ст. 50, 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст..ст. 349, 363 КПК України, як і суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог 404, 405 КПК України, перевіряє докази, надані сторонами.

Разом з тим стороною захисту не надані беззаперечні докази на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За таких обставин, доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 - залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

_________________________ __________________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3