Справа № 697/2466/15-к
Првадження № 1-кс/697/411/2015
У Х В А Л А
Іменем України
11 грудня 2015 року

слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Канівського відділення поліції Золотоніського ВП ГУНП ОСОБА_4 щодо невизнання потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2015 року адвокат ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Канівського відділення поліції Золотоніського ВП ГУНП ОСОБА_4 щодо невизнання потерпілим та просила суд зобов`язати вказаного слідчого визнати потерпілим ОСОБА_3 .

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, в ч.1 ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вказано у ч.3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Права та обов`язки потерпілого визначено ст.ст.56, 57 КПК України.

Однак в скарзі не ставиться питання про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, а вимоги про зобов`язання слідчого визнати потерпілим не підлягають розгляду в порядку ст.303 КПК України. Розгляд вказаного питання врегульований ст.55 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Оскільки постанову про відмову у визнанні потерпілим не оскаржує, то в задоволенні по зазначеній скарзі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Канівського відділення поліції Золотоніського ВП ГУНП ОСОБА_4 щодо невизнання потерпілим відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя / підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

оригінал зберігається при матеріалах провадження № 1-кс/697/411/2015

Слідчий суддя ОСОБА_1