АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/5104/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/563/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 20 травня 2014 року за № 0002052, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України,

українець, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні

неповнолітню дитину, не працюючий, раніше судимий:

14.08.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком

на 1 рів 4 місяці, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання

звільнений з випробуванням строком на 1 рік;

23.09.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення

волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання

звільнений з випробуванням строком на 3 роки,

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник, адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду як незаконний.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року ОСОБА_6 було визнано винним за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 , діючи повторно, у проміжок часу з 23 вересня 2013 року по 25 вересня 2013 року, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де використовуючи наявну у нього при собі відмичку, відкрив замок вхідних дверей вказаної квартири, та проник в середину, звідки таємно викрав телевізор марки «DAEWOO», вартістю 1500 гривень, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою обернути викрадене на свою користь, з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 1500 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, 13 травня 2014 року о 14.00 годині, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю уваги свідків та тим, що власник квартири відсутній за місцем свого мешкання, відкрив незаперті на замок вхідні двері квартири та проник всередину, звідки таємно викрав монітор марки «LG E 2241S-BN», вартістю 1549 гривень, належний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою обернути викрадене на свою користь, з місяця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 1549 гривень

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_6 визначено шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2013 року до покарання, призначеного за даним вироком, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Питання з речовим доказом вирішене.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що відсутні докази, які підтверджують вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім його визнання, отриманого шляхом здійснення на нього психологічного тиску працівниками міліції. Не була проведена така слідча дія, як впізнання його свідками. Пояснення потерпілої ОСОБА_10 містять суттєві протиріччя.

При призначені покарання судом не в повній мірі враховано стан його здоров`я та наявність у нього ряда хронічних захворювань, у зв`язку з чим він просить пом`якшити йому покарання.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін, обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили пом`якшити покарання.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.

ОСОБА_6 були роз`яснені положення та наслідки застосування ст. 349 КПК України, зокрема, і те, що в разі не дослідження судом доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, і останній дав свою згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно він розуміє зміст обставин провадження, чи не має сумнівів в добровільності його позиції.

Після роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_6 положень ч. 3 ст. 349 КПК України, він відповідно до вимог ч. 4 ст. 349 КПК України був допитаний та дав показання щодо обставин скоєних ним кримінальних правопорушень, визнавши свою вину в повному обсязі.

Слід зазначити, що суд першої інстанції дотримався вимог змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

У зв`язку з чим доводи обвинуваченого, викладені у його апеляційній скарзі щодо відсутності його вини у інкримінованих кримінальних правпорушеннях, чим він безпосередньо оскаржує докази кримінального провадження, колегія суддів не розглядає.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Разом з тим, з вироку суду вбачається, що при визначенні кримінального покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд в повній мірі врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, наявність пом`якшуючої, у відповідності до ст. 66 КК України, покарання обставини, такої, як щире каяття; відсутність обтяжуючих покарання обставин; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, дійшов вірного висновку, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, є позбавлення волі, і крім того, остаточне покарання обвинуваченому обране відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Судом першої інстанції враховано, що обвинувачений раніше був засуджений вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2013 року за ч. 3 ст. 185, ч.4ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 років, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на 3 роки (а.к.п. 16, 25-26). Однак на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, і одразу ж після винесення вироку, знову скоїв крадіжки чужого майна.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшовши вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті 185 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі, остаточне покарання обрав із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, і таке рішення суду відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції, обираючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, обрав останньому мінімальне покарання, оскільки покарання за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 23.09.2013р. за ст. 185ч.3, 70ч.4 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, обвинуваченим фактично не відбувалося.

У звязку з наведеним, колегія суддів не вбачає законних підстав для задовільнення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , та пом`якшенні останньому призначеного судом першої інстанції покарання.

Порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 20 травня 2014 року за № 0002052 відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4