Ухвала
іменем україни

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Хотин Чернівецької області,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам, просить їх змінити, перекваліфікувавши його дії з п. 4 ч. 2 ст. 115 на ч. 1 ст. 119 КК України, або скасувати їх та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, засудив його безпідставно, висновки судів ґрунтуються на недопустимих доказах та суперечливих показаннях свідків, умислу на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 він не мав. Вважає, що суди порушили його право на справедливий суд та зазначає про тиск на нього з боку правоохоронних органів. Просить також урахувати його психічний стан.

Вироком Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10 червня 2014 року близько 17 год. 30 хв. за місцем свого проживання на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів, з метою умисного вбивства ОСОБА_9 з особливою жорстокістю способом спалення її живцем, приніс у горнятку невстановлену легкозаймисту рідину до житлової кімнати будинку, де в цей час на дивані відпочивала потерпіла. Тоді ж ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що здійснює посягання на життя людини, та передбачаючи його наслідки у вигляді смерті, бажаючи їх настання, проявляючи особливу жорстокість, усвідомлюючи, що позбавляє ОСОБА_9 життя способом спалення та заподіює їй особливих фізичних страждань, бажаючи цього, умисно вилив на тіло потерпілої легкозаймисту рідину та підпалив її запальничкою, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в лікарні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання скарги, пояснення прокурора та представника потерпілих, які заперечували проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений ОСОБА_5 , перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом присяжних першої інстанції та судом апеляційної інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судових рішеннях наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_5 умисно заподіяв смерть ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними, що містяться у протоколах огляду місця події та огляду трупа, акті про пожежу, висновку психіатричної експертизи обвинуваченого.
Сам засуджений не оспорював того факту, що з його вини сталася пожежа та зайнялась одежа потерпілої.
На думку колегії суддів, висновки суду першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Підстав уважати, що потерпілі та свідки обмовили засудженого у вчиненні інкримінованого злочину, немає, оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, наданими та дослідженими в судовому засіданні.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що судовими інстанціями його безпідставно визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про його особу.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначив засуджений у касаційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3