Провадження № 1-кс/461/7507/14
про накладення арешту на майно
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,
слідчий СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 за погодженням старшого прокурора прокуратури Галицького району м. Львова ОСОБА_3 , звернувся в суд з клопотанням, в якому просить накласти арешт на ? квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали внесене клопотання з підстав, викладених у такому.
До судового засідання ОСОБА_4 подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти накладення арешту на майно.
Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно із ч.4 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту, завдання кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна, яка визначена санкцією ч.3 ст.368 КК України, з метою уникнення можливості втрати або пошкодження майна, чи його реалізації, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України,
клопотання слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно задоволити.
Накласти арешт на ? квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1