Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000018 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Апеляційного суду Рівненської області від 10.03.2005 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 29.09.2009 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на дванадцять років позбавлення волі, 14.12.2012 року умовно-достроково звільненого на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області на не відбутий строк покарання - 1 рік 9 місяців 20 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком Володимирецького районного суду від 25 вересня 2015 року ОСОБА_5 15 травня 2014 року біля 18 год, знаходячись в автомобілі „Фольксваген-Пассат д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Володимирець-Кузнецовськ поблизу с. Любахи Володимирецького району Рівненської області, за попередньою змовою з двома іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з метою заволодіння бурштину - сирцю здійснили напад на ОСОБА_8 , поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з призначенням покарання вісім років і шість місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини всього належного йому майна.

На підставі ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 10.03.2005 року остаточне покарання призначено дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією ? частини всього належного йому майна.

Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, та речових доказів у справі.

У пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України ОСОБА_5 виправдано.

У поданих на вирок суду апеляційних скаргах:

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, покликаючись на незаконність вироку, доводить, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 187 на ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам скоєного злочину. Просить скасувати оскаржуваний вирок в частині засудження обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, з призначенням покарання - вісім років і дев`ять місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. На підставі ч. 5 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 10.03.2005 року, остаточне покарання призначити дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 доводить, що досудове розслідування і судовий розгляд у даній справі проведено з істотним порушенням норм кримінально - процесуального закону, а вирок ухвалено без повного і обєктивного зясування всіх фактичних її обставин, у звязку з чим просить скасувати вирок, як незаконний, та закрити відносно ОСОБА_5 кримінальне провадження за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції допустив обвинувальний ухил при розгляді справи, дав неправильну оцінку здобутим доказам, поклавши в основу вироку лише припущення, істотно порушивши вимоги закону, що призвело до постановлення незаконного вироку, який просить скасувати з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які вважають вирок незаконним і просять його скасувати, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 371 КПК України вирок ухвалюється в нарадій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

За вимогами ст. 367 КПК України під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні, і не вправі порушувати таємницю нарадчої кімнати.

Вказаних вимог закону у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції не дотримано.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, розгляд даного провадження здійснювався колегіально в складі трьох суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які видалилися до нарадчої кімнати для ухвалення вироку 23.09.2015 року та перебували в ній до 25.09.2015 року дати його проголошення.
Однак, з витягу Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що судді колегії ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , незважаючи на перебування в нарадчій кімнаті в період з 23.09.2015 по 25.09.2015 року, приймали процесуальні рішення по інших цивільних справах, зокрема: 24.09.2015 р. суддею ОСОБА_9 відкрито провадження у справах № 556/1557/15-ц, № 556/1558/15-ц та № 556/1547/15-ц, а суддею ОСОБА_11 24.09.2015 року відкрито провадження у справах № 556/1515/15-ц та № 556/1513/15-ц.
Наведене свідчить про порушення суддями таємниці нарадчої кімнати, що, відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів розцінює, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що, згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для його скасування.

При цьому колегія суддів виходить з вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, згідно якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовано саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, при новому розгляді суду слід забезпечити неухильне дотримання вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 скасуватиі призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3