У Х В А Л А
Іменем України
12 жовтня 2015 року

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 , про повернення тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В:
12 жовтня 2015 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява громадянина ОСОБА_2 про повернення йому тимчасово вилученого майна, в якій він просить припинити дію постанови слідчого про тимчасове вилучення майна і повернути йому тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Опель Омега», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності іншій особі громадянці ОСОБА_3 .

Вивчивши заяву ОСОБА_2 слідчий суддя дійшов до висновку про те, що слід відмовити у відкритті провадження за вказаною заявою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

В ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, при чому таке оскарження має відбуватися лише у порядку та у спосіб, передбачені параграфом 1 глави 26 КПК України. Проте, заявник, звертаючись з заявою про припинення дії постанови слідчого про тимчасове вилучення майна і повернення йому тимчасово вилучене майно не оскаржує при цьому саму постанову, як рішення слідчого, не оскаржує дію або бездіяльність слідчого і взагалі не керується приписами параграфу 1 глави 26 КПК України, не врахував, що в КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо розгляду заяв учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування, в тому числі і щодо припинення дії постанов слідчого в будь-якій частині.

Крім того, заявник, звертаючись до суду з вищезазначеною заявою, не звернув уваги на те, що припинення тимчасового вилучення майна можливе лише у спосіб та у випадках, передбачених ст. 169 КПК України, яка містить їх вичерпний перелік. Досягнення вказаних процесуальних наслідків на підставі заяви особи учасника кримінального провадження - вказаною нормою не передбачено.

Слідчий суддя, відповідно до глави 26 КПК України, за результатами розгляду скарги, може постановити ухвалу, зобов`язавши слідчого, прокурора вчинити певні дії або припинити їх вчинення, чи зобов`язати прийняти відповідне рішення. Однак, слідчий суддя не може вирішувати питання про повернення тимчасово вилученого майна за заявою особи без оскарження нею рішення, дії або бездіяльності слідчого у порядку, передбаченому діючим КПК.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про повернення тимчасово вилученого майна не підлягає розгляду відповідно до глави 26 КПК України, а тому у відкритті провадження за цією заявою має бути відмовлено.

Вивчивши заяву, керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У відкритті провадження за заявою, поданою ОСОБА_2 про повернення тимчасово вилученого майна, відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із поданою ним заявою.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з порушеного ним питання у порядку, передбаченому ст.ст. 303- 304 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1