У Х В А Л А Справа № 200/5107/14-к
Провадження № 1-кс/200/2138/14
22 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу захисника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії, -
З наведених підстав 14 лютого 2014 року вона звернулася до СВ УСБ України у Дніпропетровській області для скасування постанов про накладення арешту на майно та визнання грошей речовими доказами, на що відповіді від слідчого не отримала. Відповіддю начальника УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 повідомлено, що на вилучене у нього майно арешт накладено судом, що протирічить відповідям слідчого та процесуального керівника, які повідомили, що арешт накладено постановою слідчого.
Вважає, що за наведених обставин, правові підстави для продовження утримання майна ОСОБА_6 у слідчого відсутні. Продовження утримання переліченого майна є порушенням права самого ОСОБА_6 та членів його родини на безперешкодне користування та розпорядження ним. Бездіяльність слідчого ОСОБА_5 полягає у неповерненні майна ОСОБА_6 та у ненадання їй відповіді на її клопотання.
У судовому засіданні захисник підтримав свою скаргу, прохала її задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні її тексту. Додатково пояснила, що згідно з п. 9 Перехідних положень чинного КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. З тих підстав, що слідчий не реагує на її звернення про скасування постанов про накладення арешту на майно та про визнання грошей речовими доказами, а суд, за нормами чинного КПК України, позбавлений такого права, тому що таку постанову повинен винести сам слідчий, змушена, для поновлення права підзахисного, звертатися до суду. Обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за нормами КПК України у старій редакції, як не пред`являлося і підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за нормами КПК України у новій редакції, а тому підстав для накладення арешту на його майно немає. Також абсолютно немає підстав для визнання грошей речовими доказами, так як склад злочину, по якому порушувалася кримінальна справа, передбачає привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні, тому що вилучені у ОСОБА_6 гроші не можуть нести на собі сліди вчинення цього злочину, що є передумовою для визнання їх речовими доказами.
Слідчий у судове засідання не з?явився. Захисник та прокурор не заперечували проти розгляду справи за відсутності слідчого. З цих підстав, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, скаргу розглянуто за відсутності слідчого та винесено рішення по суті.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора у вигляді нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, підозрюваним, його захисником, володільцем тимчасово вилученого майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами п. 9 Перехідних положень чинного КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 126 КПК України в редакції 1960 року, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які за законом несуть матеріальну відповідальність за його дії. Згідно з вимогами ст. 78 КПК України у редакції 1960 року, речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних, або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності. Нормою п. 18 ст. 3 КПК України у редакції 2012 року встановлено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення захисника, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У постанові від 24 вересня 2012 року про визнання грошових коштів речовими доказами, підставами для визнання вилучених грошей речовими доказами, слідчий вказав те, що вони мають значення для даної справи, здобуті злочинним шляхом і можуть бути засобами для розкриття злочину і протиправної діяльності ОСОБА_6 (т. № 4, а.с. 188- 191). Нормами ст. 78 КПК України у редакції 1960 року та ст. 98 КПК України у редакції 2012 року, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об?єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті кримінально-протиправним шляхом, гроші, цінності та інші речі, і інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних, або для спростування обвинувачення чи пом?якшення відповідальності. Виходячи з того, що обвинувачення чи підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України або у іншому ОСОБА_6 не пред?явлено, підстав вважати, що грошові кошти, вилучені у межах цієї кримінальної справи, які визнано речовими доказами, здобуті злочинним шляхом і можуть бути засобами для розкриття злочину і протиправної діяльності ОСОБА_6 , що вони несуть на собі сліди вчинення злочину, є об?єктом злочинних дій або нажиті кримінально-протиправним шляхом, немає. Також, виходячи з того, що самостійно, в силу вимог п. 9 Перехідних положень чинного КПК України, скасувати постанови про визнання грошей речовими доказами слідчий суддя не може, та з того, що право ОСОБА_6 на володіння та розпорядження вказаним майном порушено винесенням перелічених постанов, вважаю за можливе поновити це право у визначений захисником спосіб - шляхом зобов?язання слідчого скасувати постанову, якими кошти визнано речовими доказами.
Виходячи з того, що слідчий ОСОБА_5 не працює у СВ УСБ України у Дніпропетровській області з 21 листопада 2013 року, а клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення арешту на майно та про скасування постанови про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами подано до СВ УСБ України у Дніпропетровській області у лютому 2014 року, вважати, що це ОСОБА_5 не надав їй відповідь, не можна. Тому підстав для визнання протиправною діяльності цього слідчого немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скаргу захисника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та зобов?язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов?язати начальника СВ Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області скасувати постанову від 20 вересня 2012 року про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 та від 21 вересня 2012 року, про накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_6 у сумі 107340 гривень та 8150 євро; зобов?язати начальника СВ Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області скасувати постанову про визнання речовими доказами особистих грошей ОСОБА_6 від 24 вересня 2014 року у сумі 1073700 гривень.
У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1