Справа № 583/2856/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" вересня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000090 від 21.07.2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шкуратівка Білопільського району Сумської області, освіта середня технічна, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , який проходить військову службу молодшим сержантом на посаді підсобного робітника 1 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Військовослужбовець ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, за наступних обставин.

Так, 31.07.2014 р. ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу добровольцем за призовом під час часткової мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ). В подальшому 27.01.2015 року ОСОБА_4 переведений до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), де наказом командира (по стройовій частині) № 20 від 27.01.2015 року зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

З моменту видання указу Президента України № 303 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України діє особливий період відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України».

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст..ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст..ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст..ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

25.05.2015 року, отримавши від командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 звільнення у чергову відпустку строком на 30 діб, молодший сержант ОСОБА_4 вибув з розташування військової частини на період з 25.05.2015 р. по 23.06.2015 р. включно до місця свого проживання с. Шкуратівка Білопільського району Сумської області. Таким чином, останній зобов`язаний був прибути 24.06.2015 р. на військову службу в розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . Однак 24.06.2015 року молодший сержант ОСОБА_4 без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, вчасно не з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 , та прибув лише 04.08.2015 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, достовірно заячи про те, що він повинен повернутися з відпустки до постійного місця дислокації військової частини, без поважних причин, у період з 24 червня 2015 року по 03 серпня 2015 року включно не з`явився вчасно з відпустки до постійного місця дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 , тобто був незаконно відсутнім на військовій службі.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

04 вересня 2015 року до суду прокурором подана письмова угода про визнання винуватості, укладена 04.04.2015 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті. Прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник та прокурор пояснили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та просять затвердити зазначену угоду.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, захисника, думку прокурора, який вважає, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнає.

Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором є добровільним. Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена за ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який раніше не судимий, на обліку у псих та наркодиспансері не перебуває, характеризується посередньо, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, та враховуючи дані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК Уукраїни за цей злочин, у виді штрафу. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речовий доказ - книгу обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого в частину особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_1 - вважати повернутим законому володільцю в/ч польова пошта В НОМЕР_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374- 376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 вересня 2015 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000090 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2550 (дві тисячі пятсот п`ятдесят) гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Речовий доказ - книгу обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого в частину особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_1 - вважати повернутим законому володільцю в/ч польова пошта НОМЕР_1 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1