Справа № 357/8285/15-к
1-кп/357/48/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001280 від 30.03.2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, неодруженого, не працюючого, судимого 19.08.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в заволодінні шляхом обману майном ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою з ОСОБА_4 ..

Згідно з обвинуваченням 26 березня 2015 року, близько 21 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа Волі», розташованої поблизу буд. № 16 по проспекту Князя Володимира у м. Білій Церкві, Київської області, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, домовився із ОСОБА_4 про заволодіння велосипедом марки «Ardis Srtike», вартістю 4500 грн., належним ОСОБА_6 .. Згідно указаної домовленості ОСОБА_4 повинен був шляхом обману отримати від ОСОБА_6 зазначений велосипед, а ОСОБА_5 доправити його до ломбардного відділення, що на вул. Леваневського в м. Білій Церкві для спільної реалізації.

Після цього ОСОБА_4 , діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, попросив у ОСОБА_6 велосипед, нібито для того, щоб проїхатись на ньому, хоча удійсності наміру повертати його власнику не мав, а коли останній, повіривши запевненням та добросовісно помиляючись у справжніх намірах ОСОБА_4 , передав йому свій велосипед, сів на нього і поїхав убік масиву Леваневського. ОСОБА_5 побіг за ним.

Уподальшому ОСОБА_4 передав велосипед ОСОБА_5 і той, діючи згідно домовленості, поїхав на ньому до ломбарду «Найкращий», що на вул. Леваневського, 59 у м. Білій Церкві, де о 21 год. 56 хв. разом із ОСОБА_4 реалізували вказаний велосипед, шляхом передачі під заставу, а отримані кошти розподілили між собою порівну та витратили на власні потреби.

Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_6 матеріальну шкорду в сумі 4500 гривень.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході судового розгляду, 11.01.32016 року, обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 уклали угоду про примирення.

Згідно з указаною угодою обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи, повністю та беззастережно визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння в обсязі обвинувачення, зобов?язався відшкодувати потерпілому завдані збитки в сумі 2250 грн. рівними частинами до 01.05.2016 року та публічно в судовому засіданні вибачитисьперед ОСОБА_6 за скоєне кримінальне правопорушення.

При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у виді 2-х років обмеження волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення зазначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді 3-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації і повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 підтвердили зазначену угоду та добровільність її укладення і просять суд вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про примирення, перевіривши угоду на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження зазначеної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, оскільки містить усі, визначені статтею 471 КПК України, реквізити, формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, дані про суму та строки відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому шкоди, узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення, а також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, підписи її учасників.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам чинного КПК. Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

Сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим своїх зобов?язань за вказаною угодою є реальним.

За таких обставин укладена сторонами угода про примирення підлягає затвердженню судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 11 січня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001280 від 30.03.2015 року.

На підставі вказаної угоди ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у виді у виді 2-х років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення призначеного ОСОБА_11 покарання більш суворим покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2015 року, остаточне покарання останньому визначити у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування вказаного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації і повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1 ,