Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

30 липня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Заліщука М.С.,

суддів: Фоміна Ю.В., Євстафєвої Т.А.,

з участю прокурора: Селюченко І.І.,

засудженого: ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 2?А, депутата Бердичівської міської ради 6 скликання, раніше не судимого, -

засуджено за ст.286 ч. 1 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1(один) рік.

На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п. 3 КК України, звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишено без змін - підписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 6000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь Бердичівської центральної міської лікарні 468, 86 грн. коштів витрачених на лікування потерпілої.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в житомирській області витрати за проведення судово-технічної та судово - автотехнічної експертиз в сумі 954 грн. 40 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Згідно вироку, 11.04.2012 близько 11 год. 01 хв. ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем 'Маzdа - 6', державний номер НОМЕР_1, рухався по правій смузі проїзної частини вул. Леніна в напрямку площі Соборної м. Бердичева.

Поблизу будинку № 20 вказаної вулиці водій ОСОБА_1, виконуючи маневр розвороту, в порушення вимог п. 1.5, п. 1.7, п. 2.3 'б', п. 10.1, Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її зміни і в порушення вимог п. 12.3 цих же Правил, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, з моменту виявлення перешкоди для руху, яку обєктивно спроможний був виявити з місця водія, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив, внаслідок чого передньою частиною посередині керованого ним автомобіля, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу, зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лотерального виростку лівої великогомілкової кістки, садна на правому колінному суглобі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 446 від 31.05.2012 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Порушення водієм ОСОБА_1 0.0. вимог ті. 1.5, п. 1.7, п. 2.3 'б', п. 10.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не погоджується з вироком суду першої інстанції у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Посилається на те, що судом було не в повній мірі враховано активне сприяння розкриттю злочину з його сторони, наявність в нього постійного місця проживання, сімї, двох малолітніх дітей на утриманні. Крім того, зазначає про низку додаткових обставин, які могли б вплинути на зміну призначеного покарання, серед них: відсутність попередніх судимостей та випадків притягнення до адміністративної відповідальності, позитивна характеристика за місцем проживання, з Бердичівської міської ради, де він є депутатом, та роботи, яка потребує наявності в нього права на керування транспортним засобом. Звертає увагу суду на незаконність рішення суду в частині стягнення з нього моральної шкоди. Вважає, що суд повинен був врахувати сплачену ним потерпілій під час досудового слідства компенсацію. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання з обмеження волі на штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляція захисника ОСОБА_2 містить прохання, доводи та мотиви, які аналогічні апеляції засудженого.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення поданих апеляцій, пояснення засудженого щодо необхідності їх задоволення, перевіривши матеріали справи у відповідності до вимог ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що подані апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, авторами апеляцій не оспорюються, як і не оспорюється правильність кваліфікації дій засудженого.

При цьому, колегія суддів вважає, що обираючи ОСОБА_1 міру покарання, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при обранні покарання у кожному конкретному випадку суд зобовязаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

Визначаючи покарання, суд хоча і вказав у вироку, що ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково визнав вину, позитивно характеризується за місцем проживання, має не утриманні двох неповнолітніх дітей, є депутатом міської ради, частково добровільно відшкодував завданий збиток, проте фактично ці обставини належним чином не врахував.

Наведені обставини в їх сукупності, з урахуванням того, що потерпіла не наполягала на суворості покарання, засуджений з самого початку надавав активну допомогу у зясуванні усіх обставин справи, а під час апеляційного розгляду запевнив суд, що з вчиненого зробив для себе належні висновки, подібне в його житті не буде мати місця, свідчать про можливість виправлення засудженого без застосування до нього найтяжчого покарання визначеного санкцію ст. 286 ч.1 КК України.

Крім того, апеляційним судом береться до уваги й той факт, що ОСОБА_1 на даний час офіційно працевлаштований і його посада вимагає використання власного транспортного засобу. Тобто, призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості для єдиного на даний час заробітку.

За вказаних обставин вирок суду в частині призначення засудженому покарання підлягає зміні.

Разом з тим, колегією суддів доводи апелянтів, в яких вони не погоджуються з правильністю вирішення міськрайонним судом цивільного позову потерпілої, визнаються безпідставними.

Так, суд, частково задовольняючи позовні вимоги потерпілої, вказав, що враховує частково відшкодовану засудженим під час досудового слідства шкоду. І саме з урахуванням такого відшкодування визначив додаткову суму, необхідну для задоволення завданої потерпілій моральної шкоди.

З висновками суду першої інстанції в цій частині погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2013 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ст.286 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 500 (пятиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч пятсот) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді: