Справа № 11-414/11 Головуючий у 1 інстанції: Савуляк Р.В.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року. Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Данка В.В.,

суддів Макарова Ю.М., Партики І.В.,

при секретарі Трач М.М.,

з участю прокурора Нижника М.Т.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, ОСОБА_2 за ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України за апеляціями державного обвинувача, та засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2010 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2010 року,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка і мешканка с. Хлівчани Сокальського району Львівської області, громадянка України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_2, вдова, пенсіонерка, інвалід 3-ї групи, раніше не судима

засуджена:

за ч.1 ст.310 КК України до штрафу у розмірі одна тисяча сімсот гривень;

за ч.2 ст.307 КК України на пять років позбавлення волі;

за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено пять років позбавлення волі.

У відповідності до ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладено обовязок періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і мешканець с. Муроване, вул. Шкільна,7 Сокальського району Львівської області, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, інвалід 3-ї групи, судимий Сокальським районним судом Львівської області:

06.04.1982 р. за ч.2 ст.206 КК України /1960 року/ на чотири роки шість місяців позбавлення волі;

23.06.1988 р. за ст.94 КК України /1960 року/ на чотирнадцять років позбавлення волі /звільнився з місць позбавлення волі 28.12.2002 р. по відбуттю строку покарання/

засуджений за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід підписка про невиїзд змінено на взяття під варту і взято під варту в залі судових засідань.

Строк відбуття покарання рахувати з 23 грудня 2010 року з часу його затримання та взяття під варту.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одружена, не працююча, раніше не судима, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 28.12.2002 р. по відбуттю строку покарання/

засуджена:

за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід взяття під варту залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з 27 травня 2010 року з часу її затримання.

Питання щодо стягнення судових витрат та долі речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст.ст.81,93 КПК України.

ОСОБА_1, з один із днів травня 2009 року на своїй присадибній ділянці біля власного житлового будинку, що в с. Хлівчани Сокальського району Львівської області, діючи з корисливих мотивів та умисно, незаконно посіяла і виростила 450 рослин снотворного маку, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім того, ОСОБА_1 після дозрівання висушених рослин маку, на початку серпня 2009 року, з метою незаконного виготовлення наркотичних засобів для власних потреб, із корисливих мотивів, зрізала головки маку загальною вагою в перерахунку на суху речовину 491,04 грама, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і незаконно зберігала їх на горищі будинку за місцем свого проживання в с. Хлівчани.

Крім того, ОСОБА_1 на початку серпня 2009 року з метою збуту наркотичних засобів, діючи із корисливих мотивів отримання винагороди, із власно вирощених рослин маку витрусила насіння; а коробочки помістила у господарський мішок і перенесла їх на зберігання в господарство свого брата ОСОБА_5

29 вересня 2009 року, о 21 годині, ОСОБА_1 із господарства ОСОБА_5 незаконно збула ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 500 гривень 1 кілограм 349,73 грама грубо подрібненої макової соломки, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

ОСОБА_2 29 вересня 2009 року, о 21 годині, з метою придбання наркотичних засобів, діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою та в групі із співмешканкою ОСОБА_3, на автомобілі ВАЗ 2106 приїхали в с. Хлівчани Сокальського району Львівської області, де за 500 гривень, незаконно придбали для власних потреб у ОСОБА_1 1 кілограм 349,73 грама грубо подрібненої макової соломки, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, яку незаконно перевезли до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_8.

Крім того, підсудний ОСОБА_2Й,. в один із днів осені 2009 року, діючи повторно та з корисливих мотивів, незаконно виготовив для власних потреб наркотичну рідину концентрат макової соломи опій екстракційний, що в перерахунку на суху речовину становить 0,89 грама і відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, який незаконно зберігав у будинку за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_9.

Крім того, підсудна ОСОБА_3 25 травня 2010 року, діючи повторно та з корисливих мотивів, у невстановленому місці, незаконно придбала 0,19 грама опію ацетильованого, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, який незаконно перевозила на маршрутному таксі сполученням Львів-Сокаль з метою подальшого збуту ОСОБА_2

На вирок суду державний обвинувач подав апеляцію, в якій просить вирок відносно ОСОБА_1 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої та неправильним застосуванням кримінального закону і постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України пять років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.309 КК України два роки позбавлення вироку, за ч.1 ст.310 КК України три місяці арешту. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання обраних покарань остаточне покарання призначити пять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Виключити із вироку посилання суду на ч.3 ст.72 КК України в частині виконання покарання у вигляді штрафу самостійно. Свої вимоги він мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував ступеню тяжкості злочину, характеру його суспільної небезпеки та характеристики осіб засуджених. Скоєний засудженою злочин відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає покарання від 5 до 10 років з конфіскацією майна, а тому призначене судом покарання аж ніяк не буде сприяти виправленню та перевихованню засудженої.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію на вирок суду, в якій просить обрати йому більш м"яке покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що у нього поганий стан здоров"я, а деякі його захворювання лікувати в умовах позбавлення волі немає можливості.

Засуджена ОСОБА_3 теж подала апеляцію, в якій просить перекваліфікувати її дії з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України і відповідно зменшити покарання. Свої вимоги вона мотивує тим, що вона ніколи не придбавала наркотичних речовин з метою збуту, а на досудовому слідстві оговорила себе під тиском працівників міліції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляції державного обвинувача та залишення апеляцій засуджених без задоволення, думки засуджених та їхнього захисника про задоволення їхніх апеляцій та про залишення апеляції прокурора без задоволення, провівши у справі судове слідство щодо частин вироку, законність і обґрунтованість яких оскаржено в апеляції, обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи в межах, визначених у попередньому засіданні, апеляційний суд вважає, що апеляція державного обвинувача підлягає частковому задоволенню, а апеляції засуджених не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованих їй злочинах, передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_2 ч.2 ст.309 КК України /кваліфікація дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніким не оспорюється/, ОСОБА_3 ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, вчинених за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Твердження засудженої ОСОБА_3 про те, що вона не вчиняла злочину, поставленого йому у вину за ч.2 ст.307 КК України, не беруться до уваги колегією суддів. Адже судом першої інстанції було всесторонньо і обєктивно досліджено і перевірено зібрані по справі докази і дано правильну юридичну оцінку діянням засудженої.

Так, висновок суду про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ґрунтується на доказах, яким дано оцінку у вироку:

протоколі огляду місця події від 25 травня 2010 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлено та вилучено медичний шприц обємом 2 мл, заповнений рідиною коричневого кольору (т.2, а.с.5);

висновку судово-хімічної експертизи № 3/633 від 09 червня 2010 року, згідно з яким, рідина коричневого кольору, яка знаходиться в одноразовому шприці, містить опій ацетильований, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,19 грама (т 2, а.с.116-118);

заяві про явку з повинною від 25 травня 2010 року, згідно з якою ОСОБА_3 зізналася у тому, що в цей день, вона незаконно придбала, зберігала та перевозила з метою збуту медичний шприц ємкістю 2 мл, заповнений наркотичною речовиною опієм ацетильованим (т.2, а.с.6);

протоколі відтворення обстановки та обставин події від 01 червня 2010 року, згідно з яким ОСОБА_3 вказала на автобусну зупинку по вул. Б.Хмельницького в м. Червонограді, де в автобусі сполученням "Львів-Сокаль", вона була затримана працівниками міліції, зберігаючи при собі шприц заповнений опієм ацетильованим, який вона перевозила в Сокальську районну лікарню з метою збуту ОСОБА_2 (т.2, а.с.67-68).

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги показання ОСОБА_3, дані нею в судовому засіданні про те, що вона не причетна до незаконного придбання, зберігання та перевезення особливо-небезпечних наркотичних засобів з метою їх збуту ОСОБА_2

Зазначені показання підсудної вірно визнані непослідовними, як такі, що даються у вигідній для ОСОБА_3 інтерпретації, з метою перекваліфікації її дій на менш тяжчий злочин і оцінилися як захисні.

Зокрема, як встановлено в суді, 25 травня 2010 року ОСОБА_3 була затримана працівниками міліції із наркотичною речовиною опієм ацетильованим (т.2, а.с.3).

При тому, затримана ОСОБА_3 у той же день (25 травня 2010 року) звернулася із відповідною заявою про явку з повинною, у якій вказувала, що наркотичний засіб мала передати особі, яка знаходилася у той час на стаціонарному лікуванні у Сокальській районній лікарні, а саме: ОСОБА_2 Також підсудна ствердила, що наркотичних засобів ніколи не вживала (т, а.с.6).

У своїх перших показаннях при допиті в якості підозрюваної (т.2, а.с.41-43) та обвинуваченої (т.2, а.с.102-104) ОСОБА_3 в деталях пояснила, чому вона мала на меті збути придбані нею наркотичні засоби.

Допитаний на попередньому слідстві в якості свідка (т.2, а.с.60-61) ОСОБА_2, по суті, підтримав показання ОСОБА_3, вказавши, що 25 травня 2010 року він особисто дав останній 100 гривень для придбання йому наркотичних засобів.

Зазначені показання, як встановлено в суді, давалися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без фізичного та психологічного тиску, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, тому жодних застережень з приводу надання їм доказового значення суд не знаходить.

Допитаний в якості свідка працівник міліції ОСОБА_6 спростував твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що первинні показання давалися ними під тиском.

Тому суд дав критичну оцінку показанням підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_3 щодо непричетності до інкримінованих їм злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання засудженим, призначене судом з дотриманням вимог ст.65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обране з врахуванням особи засуджених та з врахуванням помякшуючих та обтяжуючих обставин.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання слід залишити без зміни, а апеляцій засуджених і прокурора без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляція державного обвинувача в частині виключення із вироку посилання суду на ч.3 ст.72 КК України в частині виконання покарання у вигляді штрафу самостійно підлягає задоволенню, оскільки таке твердження суду суперечить застосованим положенням ст.70 КК України, згідно з якими за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_1 призначене у вигляді пяти років позбавлення волі. Тобто за таким формулюванням суд поглинув і штраф, призначений за ч.1 ст.310 КК України, який є менш суворим покаранням, ніж позбавлення волі.

Колегія суддів вважає за потрібне згідно зі ст.365 КПК України привести у відповідність до вимог ст.76 КК України назву контролюючих органів за поведінкою засуджених, оскільки судом першої інстанції вони названі органами кримінально-виконавчої системи. А відповідно до змін до ст.76 КК України, внесених згідно із Законом № 1254-від 14.04.2009 р. їх назва кримінально-виконавча інспекція.

Керуючись ст.ст.365,366,379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію державного обвинувача задовольнити частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2010 року відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку в частині, що стосується засудження ОСОБА_1, фразу: "У відповідності до ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань підлягають і виконуються окремо."

Апеляції засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити без задоволення.

У резолютивній частині вироку слова "органи кримінально-виконавчої системи" у всіх відмінках замінити словами "кримінально-виконавча інспекція" у відповідних відмінках.

У решті вирок залишити без змін.

Судді: Данко В.В. Макаров Ю.М. Партика І.В.

Оригінал ухвали.