Справа № 373/2679/15-к

У Х В А Л А
04 грудня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В судовому засіданні 04.12.2015 захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання недопустимими доказами Протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 липня 2015 року та Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (форма № 129/0) та виключення їх з числа доказів.
Посилається на те, що прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення відбулося, коли ОСОБА_6 мала вже статус підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого кримінального злочину, а тому всі процесуальні дії відносно неї повинні були бути проведенні за участю захисника. Оскільки захисник був допущений лише 20.07.2015, при прийнятті 18.07.2015 заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення відбулося грубе порушення права особи на захист. Щодо Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (форма № 129/0), то відповідно до наказу МОЗ України від 26.10.2009 № 774 дана форма облікової медичної документації відмінена, а тому даний висновок є недійсним.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання свого захисника, зазначивши, що під час проведення огляду 18.07.2015 вона декілька разів дихала в пристрій, однак стан сп`яніння він не показував. Коли медичний огляд завершили, їй не повідомили, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вона просто підписала, де їй вказали.
Прокурор ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання. Посилається на те, що сам факт медичного огляду мав місце, що не заперечує і сама обвинувачена. Стара форма бланку не вказує на відсутність безпосередньо огляду. Освідування особи на стан сп`яніння в той час провести було не можливо, оскільки відомості ще не були внесенні до ЄРДР, тому слідчий прийняв рішення про проведення медичного огляду. Щодо усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, нічого сказати не може, оскільки вона була відібрана ще до того моменту, коли він став процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 цього Кодексу, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отриманні внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частина друга даної статті закріплює обов`язок суду визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод такі діяння, як, зокрема, порушення права особи на захист.
Судом було встановлено, що складання протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 липня 2015 року було здійснено з порушенням права особи на захист, оскільки, маючи в силу ст. 42 КПК України, статус підозрюваної, ОСОБА_6 не було забезпечено право на захист відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Кодексу.
Очевидної недопустимості Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (форма № 129/0)судом не встановлено, тому це питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 частково.
Керуючись ст.87-89 КПК України, суд
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання недопустимим доказом Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (форма № 129/0) відмовити.
Визнати недопустимим доказом Протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 липня 2015 року та припинити його дослідження.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3