В И Р О К
Іменем України
11.11.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі сторін та учасників кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
- потерпілого ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 26.08.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працівника ПП "Рибоводна спеціалізована фірма "Дельфін" м.Вінниця, розлученого, невійськовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 09 години 00 хвилин 18.08.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на березі ставу в с.Лисогірка Жмеринського району Вінницької області, побачив залишений без нагляду спортивний велосипед "Аrdis-Либідь", після чого, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, користуючись тимчасовою відсутністю його власника ОСОБА_1 , таємно, умисно викрав вказаний велосипед вартістю 2000 грн., який в подальшому зберігав за місцем свого проживання в с.Антонівка Літинського району, чим спричинив потерпілому ОСОБА_1 майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказавши, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що вранці 18.08.2015 року він проходив берегом ставу в с.Лисогірці Жмеринського району, де побачив спортивний велосипед. Оскільки поруч не було нікого, він вирішив, що даний велосипед є покинутим, тому узяв його для особистого подальшого користування, поїхавши ним до себе додому, де в подальшому зберігав вказаний велосипед. Через кілька днів на запитання працівників міліції стосовно викрадення велосипеду він добровільно його видав. Із найменуванням та експертною оцінкою вартості викраденого ним велосипеду згоден.
У вчиненому розкаявся та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_1 підтвердив суду, що викрадений у нього за вказаних обставин велосипед через деякий час йому був повернутий працівниками міліції у справному стані. Будь-який претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не пред`явив, суворого покарання ОСОБА_6 не вимагав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Представник потерпілий та сторона захисту заявили, що кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсязу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, належить до злочинів середньої тяжкості, не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад; якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому він підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, що не є судимим раніше; за місцем проживання характеризується задовільно, наразі є офіційно працевлаштованим; на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства, визнаючи достатнім застосування щодо нього покарання у виді штрафу за недоцільності обрання більш тяжкого виду кримінального покарання.
Враховуючи, що в ході досудового розслідування обвинуваченому міра запобіжного заходу не обиралась, а під час судового розгляду він не допускав порушень обов`язків щодо явки за викликом суду та наразі ніким не заявлено про обрання йому певної міри запобіжного заходу, судом не вбачається підстав для вирішення питання її застосування до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ, що є викраденим майном, підлягає залишенню у розпорядженні потерпілого.
Судові витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні за змістом обвинувального акту відсутні.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Речові докази: велосипед "Аrdis-Либідь" (а.к.п.20) залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_1 .
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1