Справа № 727/4489/15-к
Провадження № 1-кп/727/213/15
30 червня 2015 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3
- потерпілого ОСОБА_4
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала в повному обсязі, суду в порядку вимог ст.. 351 КПК України надала покази про те, що дійсно вона 09.05. 2015 року в обідній період часу як сусідка, зайшла в гості до ОСОБА_4 , 1928 року народження, де з останнім вжила вино, після чого в потерпілого побачила в кишені грошові кошти, чітко пояснити в чому вони знаходилися не змогла, які у присутності ОСОБА_4 викрала, не реагуючи на останнього і його прохання повернути, пішла до місця свого проживання з цивільним чоловіком по АДРЕСА_1 , а згодом з останнім частково на викрадені гроші на ринку придбала продукти і після повернення з ринку була затримана працівниками міліції; частину грошових коштів які не встигла витратити повернула потерпілому; цивільний позов на суму 4944,50 грн. визнала повністю і попросивши вибачення в потерпілого, запевнила ОСОБА_4 у відшкодуванні йому даної суми збитків; просить врахувати стан її здоров`я та суворо не карати.
Крім показів обвинуваченої, яка хоч і повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за пред`явленим їй обвинуваченням, її вина у його вчиненні, повністю доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених судом доказів по справі.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні погодившись з об`ємом пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікацією, надав покази про те, що обвинувачена біля 12 годин дня 9 травня 2015 року прийшла до нього додому, у відсутність дружини, і принесла йому баночку червоної ікри, привітавши у такий спосіб з Днем Перемоги; після чого він її запросив на кухню, де з його дозволу, ОСОБА_5 випила вина; вони розмовляли, коли остання побачила в нього гаманець, дістала його з кишені і положила на підвіконня, маючи намір в подальшому його забрати собі; зрозумівши це, він непомітно від обвинуваченої гаманець забрав і засунув за пояс, звідки ОСОБА_5 його в подальшому забрала, долаючи його опір; після чого з квартири вибігла, а наздогнати він її не зміг. Викликавши міліцію, повідомив про крадіжку грошей гривен, доларів США і Євро, які були в гаманці; згодом ОСОБА_5 було затримано; йому повернуто більшу частину грошових коштів, не повернуто 4994,50 грн., на суму яких він заявив цивільний позов і повністю його підтримуючи, також просив його задовольнити і повернути дану суму грошей; покарання визнати обвинуваченій на розсуд суду.
Показання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
В судовому засіданні, враховуючи те, що ОСОБА_5 не оспорювала фактичних обставин справи, повністю визнала свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ст. 186 ч.2 КК України, в скоєному розкаялася і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст обставин і кваліфікацію пред`явленого обвинувачення, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позицій; заслухавши думку сторони обвинувачення - прокурора, потерпілого ОСОБА_4 , які не заперечували проти спрощеного порядку розгляду справи, без дослідження інших письмових доказів здобутих в рамках вищенаведеного кримінального провадження, крім тих, що характеризують особу обвинуваченої та роз`яснивши відповідно обвинуваченій ОСОБА_5 зміст та правові наслідки вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших письмових доказів у справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченої.
У суду немає підстав не довіряти свідченням як обвинуваченої, так і потерпілого, оскільки, після затримання, ОСОБА_5 добровільно надала пояснення яким чином і при яких обставинах нею було вчинено кримінальне правопорушення. Раніше, до вчиненого обвинувачена з потерпілим між собою знайомі не були, підстав оговорювати один одного не мали.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної і обставини, що обтяжують і помякшують покарання.
Згідно ст. 12 ч.3 КК України, вчинений обвинуваченою кримінальне правопорушення за ст. 186 ч.2 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.
Обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченої, судом визнається визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні; каяття у вчиненому, часткове відшкодування завданих потерпілому збитків, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної ОСОБА_5 , зокрема те, що остання неодноразово раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення вчинила під час не погашеної і не знятої судимості, про що свідчить довідка ІЦ при УМВС України в Чернівецькій області і довідка про звільнення ОСОБА_5 ; вину у вчиненому визнала повністю, розкаюється у вчиненому, постійного зареєстрованого місця проживання на території м. Чернівці не має; за місцем фактичного проживання АДРЕСА_1 , обвинувачена характеризується задовільно; не працює, завдану правопорушенням матеріальну шкоду потерпілому частково відшкодовано; цивільний позов заявлений ОСОБА_4 визнала в повному обсязі; судом при призначенні покарання враховується і думка потерпілого ОСОБА_4 щодо застосування до винної особи покарання, стан здоров`я обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_5 згідно даних санчастини Чернівецької виправної установи № 33 має ряд хронічних захворювань; не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, психіатричній лікарні (а.с. 25 - 48), суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без реального відбування покарання та останній слід призначити покарання, в межах санкції ст. 186 ч.2 КК України, тобто покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і це покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 було обрано 11.05. 2015р. згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою (а.с. 20 - 21).
Крім наведеного, суд із врахуванням доказів по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 повністю ним підтриманий в судовому засіданні підлягає задоволенню виходячи з вимог ст. ст. 1167, 1177 ЦК України, якими відповідно передбачено умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом. В добровільному порядку завдана матеріальна шкода цивільному позивачу, потерпілому ОСОБА_4 в сумі 4944,50 грн. обвинуваченою не відшкодовано; відшкодування якої повністю в судовому засіданні не заперечується ОСОБА_5 , а отже вказана сума шкоди підлягає стягненню з обвинуваченої.
Питання про судові витрати підлягають вирішенню, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити їй покарання за ст. 186 ч.2 КК України - чотирьох років позбавлення волі у кримінально виконавчій установі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити обрану у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 09 травня 2015 року періоду фактичного затримання в порядку ст.. 208 КПК України.
Речовий доказ по справі, за постановою слідчого від 27.05. 2015 року (а.с 23,24) а саме купюри номіналом по 100 доларів США в кількості 23 шт., купюру номіналом 100 Євро, купюру номіналом 200 грн., купюри номіналом 500 грн. в кількості 2 шт., які були передані під розписку потерпілому ОСОБА_4 повернути останньому.
Цивільний позов (а.с. 3) потерпілої сторони, цивільного позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 4944,50 грн., завданої злочином задовольнити.
Стягнути з засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 4944,50 грн. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Вирок суду підлягає негайному врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України прокурору, засудженій. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після проголошення потерпілому, як учаснику кримінального судового провадження.

Головуючий, суддя ОСОБА_1