Справа № 572/3467/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.393 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Згідно із обвинувальним актом обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за слідуючих обставин, а саме : ОСОБА_6 , який був засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року за ч.1 ст.390, ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, відбуваючи покарання в умовах Катеринівської виправної колонії № 46 управління Державної пенітенціарної служби в Рівненській області, що в с.Катеринівка Сарненського району Рівненської області, будучи ознайомленим із територією, межами виправної колонії, а також попередженим про відповідальність за її порушення, з порядком та умовами відбування покарання згідно розписки від 7 квітня 2015 року, усвідомлюючи незаконність своїх дій, в порушення ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України та п.3 розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 30 грудня 2014 року, діючи умисно, з метою втечі з території установи 24 квітня 2015 року приблизно о 2 годині 50 хвилин, скориставшись відсутністю належного контролю з боку працівників установи, самовільно залишив приміщення соціально-виховної психологічної служби відділень №3, 11, 4, після чого, перелізши через огородження з колючим дротом, залишив огороджену територію локальної дільниці та, перетнувши два огородження із металевої сітки і контрольно-слідову смугу, виліз на зовнішню вартову стіну установи, звідки намагався стрибнути за територію установи, однак, з причин, що не залежали від його волі, не учинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був помічений та затриманий вартою відділу охорони установи.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.393 КК України, як незакінчений замах на втечу з місця позбавлення волі, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Під час досудового розслідування 31 серпня 2015 року сторонами кримінального провадження : прокурором прокуратури Сарненського району ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 (за участю захисника ОСОБА_8 ) укладено угоду про визнання винуватості. Згідно із угодою обвинувачений беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.393 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст.393 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки і остаточна міра покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч.4 ст.469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватими, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а тому угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє зміст угоди, положення ч.4 ст. 474 КПК України щодо права на подальший судовий розгляд, під час якого обвинувачення має доводитись прокурором. Крім цього, із пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, факт застосування до обвинуваченого примусу, насильства або погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, останній заперечив.
Суд вважає, що умови угоди не суперечать вимогам чинного Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, а тому є достатні підстави для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.393 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року - у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк, з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники кримінального провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_10