АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянство України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст.296 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та слідчим і прокурором у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати незаконний вплив на потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування судом щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з реальним позбавленням волі, а саме домашній арешт.

В обґрунтування своєї скарги адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, оскільки суд не звернув увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для обрання щодо її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, а в самій ухвалі суду відсутні посилання на обґрунтовані підстави для застосування саме цього запобіжного заходу. Слідчим та прокурором не доведено жоден із заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, на думку адвоката, слідчий суддя не звернув увагу на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, хворого батька.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 27 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3, ч.4 ст. 296 КК України.

28 липня 2015 року слідчий СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до семи років позбавлення волі.

Також слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , врахував його соціальні зв`язки та родинні стосунки, наявність обґрунтованої підозри щодо нього, ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати незаконний вплив на потерпілих. Вказані обставини вказують на неможливість застосування щодо ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання його під вартою, яке буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Доводи захисника про позитивні особисті дані щодо його підзахисного мають місце, однак самі по собі не можуть бути підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчим суддею допущено порушення кримінального процесуального закону при визначенні строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно з частиною другою цієї статті строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

У відповідності до ч. 5 ст. 115 цього ж Кодексу при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Як вбачається із наданих матеріалів, ОСОБА_9 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення близько 28 липня 2015 року, тому встановлений чинним кримінальним процесуальним законом строк тримання його під вартою закінчується 25 вересня 2015 року.

При постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею вказані обставини і вимоги закону не були прийняті до уваги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і слугує підставою для скасування судового рішення, яким було визначено строк тримання під вартою до 26 липня 2015 року, тобто більш ніж 60 днів з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_9 ..

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів, дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України у зв`язку із допущеними порушеннями кримінального процесуального закону та постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2015 року і вважає, що саме цей запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам та виключає можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на якому наполягала сторона захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити - застосувати до ОСОБА_9 , 1980 року народження, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 25 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4