Справа № 164/290/15-к
п/с 1-кс/164/45/2015
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 березня 2015 року смт. Маневичі
Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Маневицького району ОСОБА_3 , слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26 вересня 2013 року, постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29 грудня 2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27 грудня 2012 року.

Скарга надійшла до суду 5 березня 2015 року.

Перевіривши матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження прокурора прокуратури Маневицького району ОСОБА_3 , слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7 звернулася в суд зі скаргою на постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26 вересня 2013 року, постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29 грудня 2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27 грудня 2012 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постанова слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року та постанова слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні предметів речей, що належали їй та доньці ОСОБА_7 , речовими доказами, на її думку, винесені з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства. Виходячи з наведеного, просила скасувати постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року, постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27.12.2012 року, та зобов`язати слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 визнати вказані предмети речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду скарзі, просили скасувати постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року, постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27.12.2012 року, та зобов`язати слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 визнати вказані предмети речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчий СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечили, вважають доводи скарги необґрунтованими, а тому в її задоволенні просили відмовити.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , думку учасників кримінального провадження прокурора прокуратури Маневицького району ОСОБА_3 , слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 , проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що скарга на постанови слідчих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відмову у визнанні предметів речовими доказами підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 1-3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 1, 3 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом … ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1-2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В судовому засіданні з пояснень учасників кримінального провадження та досліджених матеріалів кримінального провадження та матеріалів справи встановлено, що 19.11.2014 року ОСОБА_5 зверталася до слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 із клопотаннями про визнання предметів речей, що належали їй та доньці ОСОБА_7 , були вивезені з квартири АДРЕСА_1 , речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27.12.2012 року. Листом за вих. № 12/2256 від 3.12.2014 року ОСОБА_5 було повідомлено, що постановою слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року було відмовлено у визнанні вказаних предметів речовими доказами. Вказану постанову потерпіла ОСОБА_5 отримала від слідчого 19.01.2015 року згідно клопотання від 11.12.2014 року. 20.11.2014 року ОСОБА_5 зверталася до слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 із клопотаннями про визнання вхідних дверей від квартири АДРЕСА_1 , а 1.12.2014 року - квартири АДРЕСА_1 речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27.12.2012 року. Постановою слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року було відмовлено у визнанні їх речовими доказами. Вказану постанову потерпіла ОСОБА_5 отримала від слідчого 19.01.2015 року згідно клопотання від 17.12.2014 року, яке надійшло в Маневицький РВ УМВС 18.12.2014 року. Речі, які просила потерпіла ОСОБА_5 визнати речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню згідно клопотання від 19.11.2014 року, знаходяться на зберіганні в приміщенні Маневицької селищної ради Волинської області, слідчим ОСОБА_8 не оглядалися та не описувалися в протоколі огляду. Вхідні двері від квартири АДРЕСА_1 , які просила потерпіла ОСОБА_5 визнати речовим доказом по даному кримінальному провадженню згідно клопотання від 20.11.2014 року, були оглянуті слідчим ОСОБА_8 25.12.2013 року в ході проведення огляду місця події, під час даної слідчої дії слідчим не вилучались, як і не були надані слідчому потерпілою після звернення із клопотанням від 20.11.2014 року. Квартира АДРЕСА_1 слідчими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не оглядалася та не описувалися в протоколі огляду.На час розгляду скарги по кримінальному провадженню кінцевого процесуального рішення не прийнято.

Виходячи із вищевикладеного, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року, постанови слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27.12.2012 року, та зобов`язання слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 визнати вказані предмети речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні підлягає до часткового задоволення. Оскільки прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні предмета речовим доказом не може передувати його огляду та опису, вхідні двері від квартири АДРЕСА_1 слідчим не вилучались та не були надані слідчому потерпілою після звернення із клопотанням від 20.11.2014 року про визнання їх речовим доказом, слід скасувати постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26.09.2013 року про відмову у визнанні предметів - речей, що були вивезені з квартири АДРЕСА_1 , речовими доказами та постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами в частині відмови у визнанні речовим доказом квартири АДРЕСА_1 . В задоволенні решти вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 93, 98, 100, 110, 303-307, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26 вересня 2013 року, постанови слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29 грудня 2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27 грудня 2012 року, та зобов`язання слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 визнати вказані предмети речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_8 від 26 вересня 2013 року про відмову у визнанні предметів - речей, що були вивезені з квартири АДРЕСА_1 , речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27 грудня 2012 року.

Скасувати постанову слідчого СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 від 29 грудня 2014 року про відмову у визнанні предметів речовими доказами в частині відмови у визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 27 грудня 2012 року, квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1