Провадження № 1-кп/537/37/2016
Справа № 537/4617/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0001201 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавки Кіровського району Кримської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого дорожнім робітником третього розряду в КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління», раніше в силу ст..89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 скоїв злочин за наступних обставин:

11.09.2015 року близько 06.20 години ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_3 у дворі помешкання по АДРЕСА_2 умисно наніс останньому два удари кулаком правої руки в область лівого ока та удар металевим прутом по голові, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_3 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні встановленого судом злочину умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого не визнав, суду пояснив, що він з потерпілим ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_6 є сусідами та проживають в будинку АДРЕСА_2 . Між ним та Лірниками постійно виникають сварки через поведінку останніх. Так, на початку вересня минулого року його співмешканка побачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 витягли з його забору металевий швелер та здали його в пункт прийому металобрухту. Він ( ОСОБА_4 ) сказав їм, щоб повернули швелер на місце. 11.09.2015 року зранку, за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , він вийшов у двір палити, у дворі побачив ОСОБА_6 , яку запитав, чому швелер не на місці. У відповідь ОСОБА_6 влаштувала скандал, він вштовхнув її до будинку та прикрив двері. В цей час, коли він повернувся, ОСОБА_3 з залізною арматурою у руці накинувся на нього та вдарив у ліве плече. Він ( ОСОБА_4 ) забрав арматуру з рук ОСОБА_3 , а ОСОБА_6 вийшла з хати, накинулася на нього ззаду і вчепилася у голову. При викручуванні арматури він зачепав ОСОБА_3 арматурою по голові, по обличчю, арматура крутилася і він не бачив куди саме, після чого вже в будинку притис ОСОБА_3 одним кінцем арматури до полу. ОСОБА_3 пообіцяв поставити швелер назад. Коли він ( ОСОБА_4 ) побачив кров, то відпустив ОСОБА_3 , забрав арматуру і пішов додому.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст. 125 КК України, його винність та спрямованість умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які суд визнає належними, допустимими та достатнім:

-показанями потерпілого ОСОБА_3 , який суду показав, що обвинувачений є його сусідом, вони проживають у одному будинку. У вказаний день та час він (потерпілий) перебував за місцем свого проживання в літній кухні, коли почув крики матері. Він вийшов з кухні і побачив, що ОСОБА_4 чи то душить, чи то б`є матір, ОСОБА_6 , яка стояла спиною до ОСОБА_4 у дворі біля столу, приблизно метрів за п`ять від літньої кухні. З наміром захистити матір він взяв залізну арматуру, підійшов до ОСОБА_4 та хотів нанести удар, але ОСОБА_4 розвернувся до нього та вихватив арматуру. ОСОБА_4 наніс йому арматурою удар по голові, після чого заштовхав у будинок, повалив та прижав одним кінцем арматури до полу. Коли і як ОСОБА_4 вдарив йому під око він не пам`ятає, але після події в нього був синяк під оком;

-показаннями свідка ОСОБА_6 , яка суду показала, що потерпілий ОСОБА_3 є її сином, а обвинувачений сусідом. 11.09.2015 року близько 06.20 години, вона вийшла на подвір`я, а ОСОБА_4 , який також перебував там, почав скандалити та ображати її. Вона почала йому заперечувати, після чого ОСОБА_4 накинувся на неї та бив по спині. В цей час вискочив її син, ОСОБА_3 , звідки саме вона не бачила, але думає, що з будинку, і зчепився з ОСОБА_4 . Її ОСОБА_4 штовхнув і вона впала за оградку. Вона бачила, як ОСОБА_4 один раз вдарив сина прутом по голові, інших ударів вона не бачила чи не пам`ятає. Коли вона встала, то побігла до сина, який лежав у будинку на полу в крові. ОСОБА_4 після цього пішов додому;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що вона є бувшою дружиною ОСОБА_4 , її донька є співвласницею будинку АДРЕСА_2 . 11.09.2015 року вона прийшла до будинку забрати документи для оформлення субсидії. Коли вона вже вийшла з подвір`я та перебувала на зупинці громадського транспорту, яка знаходиться через дорогу, то почула з подвір`я крики ОСОБА_6 про допомогу. Вона ( ОСОБА_7 ) підійшла до забору і побачила, що біля туалету ОСОБА_4 б`є ОСОБА_6 . ОСОБА_6 опустилася на коліна. Вискочив ОСОБА_3 та почав захищати матір, ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 двічі вдарив ОСОБА_3 кулаком в обличчя. Вона ( ОСОБА_7 ) почала телефонувати в міліцію. Коли підняла очі, то побачила металевий прут в руках у ОСОБА_4 , який двічі вдарив ОСОБА_3 по голові прутом. Далі вона почала телефонувати до швидкої допомоги, через деякий час під`їхала міліція та швидка допомога. Також вказала, що під час події ОСОБА_4 був одягнений у чорну футболку;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав, що потерпілого ОСОБА_3 та його матір, ОСОБА_6 він знає тривалий час по роботі, крім того, він мешкає у будинку навпроти їхнього будинку по АДРЕСА_2 . У вересні минулого року, точної дати він не пам`ятає, близько сьомої години ранку він вийшов з дому в магазин. Коли проходив повз будинок, де живе потерпілий з матір`ю, то почув крики ОСОБА_6 . Він підійшов до забору, де вже стояла якась жінка і заглядала у двір. Він зазирнув через калитку і побачив, що обвинувачений штовхав ОСОБА_6 . До них підбіг ОСОБА_3 , якому ОСОБА_4 наніс два удари кулаком руки в обличчя. Звідки взявся металевий прут у руках у ОСОБА_4 він не бачив, прут десятка, довжиною приблизно в метр. Інших ударів він не пам`ятає, на досудовому слідстві давав правдиві покази, але з моменту події пройшло пів року і він міг щось забути. Пам`ятає, що ОСОБА_4 був одягнений у темну футболку;

-висновком експерта № 989 від 26.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця навколо ока, рубця в лобно-тім`яній ділянці зліва, які утворилися від дії тупих предметів, можливо у вказаний період часу і при вказаних обставинах, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; пошкодження задавалися в напрямку спереду назад; враховуючи характер і розташування виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_3 , слід рахувати, що вони не могли утворитись при вільному падінні тіла з висоти власного зросту з послідуючим ударом о твердий чи гострий предмет; потерпілому було нанесено не менше двох ударів; потерпілий міг знаходитись у вертикальному або близько до нього положенні і був обернений передньою частиною тіла до травмуючи предметів; будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для боротьби та самозахисту не виявлено;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 показав, як 11.09.2015 року ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;

-висновком експерта № 1047 від 12.10.2015 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_8 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, по локалізації, механізму і кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_3 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім.»я ОСОБА_3 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 показала, як 11.09.2015 року ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;

-висновком експерта № 1037 від 09.10.2015 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_7 , дані нею в ході проведення слідчого експерименту, по локалізації, механізму і кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_3 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім.»я ОСОБА_3 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_3 показав, як 11.09.2015 року ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження;

-висновком експерта № 1035 від 08.10.2015 року, відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_3 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, по локалізації, механізму і кількості нанесених тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім.»я;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 показала, як 11.09.2015 року ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;

-висновком експерта № 1036 від 08.10.2015 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_6 , дані нею в ході проведення слідчого експерименту, по локалізації, механізму і кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_3 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім.»я ОСОБА_3 .

При оцінці доказів суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбулася на фоні тривалих конфліктних стосунків між обвинуваченим та потерпілим, та які у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому вважає доведеним, що ОСОБА_4 за вказаних вище обставин мав прямий умисел на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Захисну версію обвинуваченого про випадковість нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в ході захисту та необхідної оборони спростовують досліджені судом докази в їх сукупності, в тому числі і показання самого обвинуваченого, який показав, що відібрав у потерпілого прут після першого удару, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , іншими доказами в їх сукупності. Показання обвинуваченого, підтверджені показаннями потерпілого та свідків, щодо того, що саме ОСОБА_3 напав на нього з металевим прутом, не впливає на висновок суду про наявність у обвинуваченого раптово виниклого умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 . Судом не встановлено даних про те, що потерпілий, який сам намагався нанести тілесні ушкодження металевим прутом ОСОБА_4 , мав помітну фізичну перевагу над обвинуваченим і його дії, після того, як останній відібрав металевого прута у потерпілого, становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 . Навпаки, дослідженими доказами підтверджується, що ОСОБА_4 мав фізичну перевагу перед потерпілим, що не заперечується і самим обвинуваченим, підтверджується показаннями свідків та висновком експерта № 989 від 26.09.2015 року, відповідно до якого будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для боротьби та самозахисту, у ОСОБА_3 не виявлено. В суді обвинуваченим також не доведено факту нанесення йому ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень.

Свідчення допитаної в суді за відсутності заперечень прокурора свідка ОСОБА_9 суд не визнає належним доказом у справі, оскільки вона не була безпосереднім свідком події, а знає про подію зі слів потерпілого ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_6 , тому її свідчення ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Розбіжності в показаннях свідків та у письмових доказах протоколах проведення слідчих експериментів - не є суттєвими та не спростовують встановлених судом обставин події, при цьому як потерпілий, так і свідки вказували, що на досудовому слідстві під час проведення слідчого експерименту вони давали правдиві показання, а з моменту події пройшло близько п`яти місяців, тому деякі обставини вони чітко не пам`ятають.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України є вірною, так як обвинувачений завдав потерпілому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання, пов`язане з визначенням міри та виду покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст..89 КК не судимий, має постійне місця проживання, за місцем якого характеризується посередньо, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, його вік, відношення до вчиненого злочину, а також те, що підсудний є пенсіонером, на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Обставин, які обтяжують покарання, та обставин, які пом`якшують покарання, судом не виявлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст..100 КПК.

Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

Р І Ш И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Речові докази металевий прут, що зберігається в кімнаті речових доказів, конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1