№ 1-кп/755/1063/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Отиня, Коломийського р-ну, Івано-Франківської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений та захисник ОСОБА_7 отримали 02 жовтня 2015 року.
Вищезазначений обвинувальний акт з додатками, згідно автоматизованої системи документообігу суду, був переданий головуючому судді 05 жовтня 2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання на 08 жовтня 2015 року о 14 годині 00 хвилин у складі трьох професійних суддів.
Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просили призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилаються на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Вислухавши доповідь прокурорів, думку захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.
Дане кримінальне провадження визначене для розгляду в Дніпровському районному суді м. Києва ухвалою Апеляційного суду м. Києва.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.
Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.
Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду не встановлено.
Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. Обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст.27 КПК України, не встановлено.
В судове засідання викликати прокурора, свідків, захисника та обвинуваченого.
Також в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до особливо тяжких злочинів, може переховуватись від суду на тимчасово окупованій території АР Крим, а тому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 в ході підготовчого розгляду кримінального провадження заявили клопотання про скасування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_8 має слабкий стан здоров`я, не має наміру впливати на хід судового розгляду, намагатися ухилятися від слідства та суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі.
Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання.
Заслухавши думки учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Щодо наявних відомостей про стан здоров`я обвинуваченого, суд виходить з того, що стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях: «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України», державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.
Згідно ст.21 Закону України Про попереднє ув`язнення, адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.
Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно обвинуваченого, а наявність тієї чи іншої хвороби у обвинуваченого не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який є особливо тяжким, перебуваючи на волі може перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому, який закінчується 13 жовтня 2015 року слід продовжити на два місяці.
Також колегія суддів вважає, що розв`язання скарг захисника ОСОБА_7 на дії та бездіяльність слідчого, а також про порушення вимог кримінального-процесуального кодексу України при зібранні доказів, є передчасними, оскільки стосуються оцінки доказів.
Керуючись ст.ст.314, 315, 316, 369 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області продовжити по 07 грудня 2015 року включно.
Справу розглядати колегіально у складі трьох професійних суддів.
Викликати в судове засідання прокурора, свідків, захисника та обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: 1.
2.