У Х В А Л А
10 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

представників потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілого ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 1-кп/331/348/2015 за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У судовому засіданні від представника потерпілого ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_9 надійшло клопотання про арешт майна ОСОБА_7 , яке перебуває у її спільній сумісній власності із чоловіком ОСОБА_10 , а саме: автомобіля HYNDAI ELANTRA 2011 року випуску, оскільки вважали, що зазначене майно придбано на кошти, здобуті злочинним шляхом, тому автомобіль необхідно арештувати для подальшого виконання вироку суду в частині стягнення спричиненої шкоди.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив суд розглянути клопотання на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні вважали, що підстав для накладення арешту немає, оскільки зазначений автомобіль не є особистою власністю подружжя. Крім того, на теперішній час ОСОБА_7 у шлюбі не перебуває, автомобіль залишився у користуванні чоловіка.

Коллегія суддів, вислухавши думку учасників судового засіданні, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, скоєне в особливо великих розмірах у період з 22.12.2008 року до 27.09.2013 року, відповідальність за яке передбачена ст. 191 ч.5 КК України.
Згідно довідки МВС України у Запорізькій області від 29.05.2014 року за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований транспортний засіб HYNDAI ELANTRA 2011 року випуску, д/ НОМЕР_1 . Оновлена довідка щодо права власності на вказаний автомобіль станом на момент розгляду справи суду не надавалась.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було укладено шлюб 16.07.1993 року, однак 22.11.2014 року шлюб між ними було розірвано Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції. Автомобіль перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений вище автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя є рівними.

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 3 ст. 171 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Однак, згідно ст.. 73 Сімейного Кодексу України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. При відшкодуванні шкоди, завданої злочином одного з подружжя, стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу, якщо рішенням суду встановлено, що це майно було придбане на кошти, здобуті злочинним шляхом.

У судовому засіданні представник потерпілого наполягав на тому, що на момент придбання автомобіля подружжя ОСОБА_11 володіла значною частиною коштів, які були незаконно обернені обвинуваченою ОСОБА_7 на свою користь, тому зазначений автомобіль підпадає під дію ст.. 73 ч.3 СК України.

Коллегія суддів із такими висновками не погоджується, оскільки зазначений факт ні чим, окрім суб`єктивної думки представників потерпілого, не доведено, будь-яких підстав вважати, що зазначене майно набуте злочинним шляхом, немає.

Таким чином, враховуючи той факт, що частину спільного майна подружжя ОСОБА_11 неможливо виділити в натурі (автомобіль є неподільною річчю), а також беручи до уваги, що суду не надано переконливих доказів факту придбання майна злочинним шляхом, а також з метою недопущення порушень законних прав та інтересів співвласника зазначеного майна, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-174, 333 КПК,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_9 про арешт майна, а саме: HYNDAI ELANTRA 2011 року випуску, д/н НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 1-кп/331/348/2015 за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3