Справа № 373/2423/15-к
В И Р О К
24 вересня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України при наступних обставинах.
22 липня 2015 року, перебуваючи на станції метро «Харківська» у м. Києві, близько 10:00 год. ОСОБА_4 придбав для власного вживання, без мети збуту наркотичний засіб опій ацетильований, який знаходився в медичному шприці ємністю 10 мл., заповненому до позначки 3,5 мл. рідиною коричневого кольору. Після цього ОСОБА_4 поклав вказаний шприц до кишені своєї футболки та прибув на маршрутному автобусі до автовокзалу м. Переяслав-Хмельницький, чим незаконно перевіз та розпочав зберігати наркотичний засіб, до моменту його виявлення та вилучення працівниками Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України Київської області, що мало місце 22.07.2015, близько 13:10 год., неподалік торгового центру «Софія», де і був зупинений ОСОБА_4 .
Згідно висновку експерта № 2-02/949 від 12.08.2015 представлена на дослідження рідина об`ємом 1,2 мл., яка знаходилась в медичному шприці одноразового використання ємністю 10 мл., містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0572 г.
В судовому засіданні до початку судового розгляду прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 подали угоду про визнання винуватості, укладену 24 вересня 2015 року в м. Переяслав-Хмельницькому в присутності адвоката ОСОБА_5 , просили затвердити її та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений та прокурор підтвердили добровільність укладання угоди про визнання винуватості та присутність при цьому захисника адвоката ОСОБА_5 з моменту ініціювання угоди обвинуваченим.
За змістом угоди ОСОБА_4 визнав всі фактичні обставини вчиненого ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та беззаперечно визнав свою вину в інкримінованому злочині, що додатково підтвердив в судовому засіданні.
Розглядаючи питання затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить також з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок, яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд перевірив угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України та прийшов до наступних висновків.
Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам закону: викладені в ній обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, об`єкт та предмет злочину, його кваліфікаційні ознаки є такими як і в пред`явленому прокурором обвинуваченні; кваліфікація кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є правильною; умови угоди, в тому числі в частині покарання, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи інтереси сторін чи інших осіб; узгоджене сторонами покарання може бути реально відбуте обвинуваченим, виключень для його застосування до ОСОБА_4 немає; підстав вважати, що укладання угоди не було добровільним немає; фактичні обставини вчинення злочину ОСОБА_4 судом з`ясовані та є достатніми для визнання винуватості; зобов`язань за угодою після її затвердження судом сторони в угоді не передбачили, що не суперечить вимогам закону.
Перед затвердженням угоди судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч.4 ст. 474 КПК України та наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені в ч.2 ст. 473, ст. 476 КПК України, а також характер та суть обвинувачення, в якому він визнав себе винним, скористатись своїм правом на судовий розгляд обвинувачений не бажає та погоджується з видом та мірою покарання, визначеною в угоді.
За власним бажанням ОСОБА_4 надав суду пояснення по суті пред`явленого обвинувачення, які узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв виправитись.
Враховуючи зміст угоди про визнання винуватості та безумовне визнання своєї вини обвинуваченим, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 . своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, перевезенні та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.
В угоді про визнання винуватості сторони узгодили міру покарання та визначили його в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Вирішуючи питання призначення узгодженого сторонами покарання, суд виходить з наступного.
З оглянутої судом інформаційної довідки про судимості ОСОБА_4 , вбачається що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставини які б у відповідності зі ст. 67 КК України обтяжували покарання винного в суді не встановлені.
Разом з тим обставиною, яка пом`якшує відповідальність винного є щире каяття, що проявилось в усвідомленні ним суспільної небезпечності вчиненого діяння та в засудженні своєї злочинної поведінки.
Внаслідок вчиненого ОСОБА_4 злочину матеріальної шкоди державним чи приватним інтересам не завдано.
За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживає разом з матір`ю та бабою.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд погоджується з покаранням, яке узгодили сторони, вважає його таким, що відповідає ступеню тяжкості злочину, державним та суспільним інтересам та з врахуванням особи обвинуваченого є достатнім для виправлення та перевиховання винного.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердити угоду про визнання винуватості з ухваленням вироку та призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Витрати на залучення експерта в розмірі 460 грн. 80 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в порядку ч.2 ст. 124 КПК України.
Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України підлягають знищенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 вересня 2015 року між прокурором Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл., заповнений до позначки 1,2 мл. наркотичним засобом та поміщений до пакету № 2526737, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з врахуванням положень ч.4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1