Справа № 1-517/11
Провадження № 11/779/25/2015
Категорія ч. 2 ст. 192 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

підсудного ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши кримінальну справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 23.01.2014 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Коломийського міськрайонного суду від 25 травня 2011 року за ст. 358 ч.3 КК України до покарання у виді арешту строком на два місяці,-

Засуджено за ч.2 ст.192 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн. і звільнено його від покарання на підставі ст. 49 КК України за закінченням строків давності та провадження у справі закрито.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим в тому, що він 07 березня 2008 року подав в Коломийське відділення банку Надра завідомо підроблені довідки про свої та дружини доходи, ввів в оману працівників банку й одержав 73 152 доларів США (369417,6 грн.), які використав на купівлю квартири у с. Нижній Вербіж Коломийського району.

Ця квартира виступила забезпеченням його кредитного договору. ОСОБА_7 підписав кредитний договір, як поручитель.

З метою перешкодити банку звернути стягнення на квартиру ОСОБА_11 зареєстрував у ній своїх малолітніх дітей. Він погасив кредит на 1723 долари США, після чого припинив погашення.

Таким чином, суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 заволодів коштами банку в особливо великих розмірах на суму 73 152 доларів США ( 369417,6 грн.), а також заподіяв матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_7 в особливо великих розмірах на суму кредитного боргу в сумі 571 289, 14 грн., який був стягнутий з ОСОБА_7 . Коломийським міськрайонним судом 26.10.2010 року.

У цій справі 25.05.2011 року тим же судом було засуджено ОСОБА_9 за ст. 358 ч. 3 КК України за використання підроблених довідок про зарплату для одержання вказаного кредиту. Вирок в цій частині згідно ухвали апеляційного суду від 5.11.2011 року було залишено в силі.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_9 оспорює законність вироку, вказує, що судом не враховані всі обставини справи, просить його скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що всі його дії ґрунтуються на цивільно-правових відносинах;

- захисник просить вирок суду скасувати з підстав відсутності події злочину, істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, оскільки всі дії підсудного носять цивільно-правовий характер.

Провівши судове слідство в частині кваліфікації дій підсудного та фактичних обставин, які оспорюються в апеляційних скаргах, заслухавши пояснення ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляцій без задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з таких підстав

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 333 КПК України у вступній частині вироку повинно бути зазначено кримінальний закон, що передбачає злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний.

За змістом ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованим підстави для цього.

Як вбачається з вироку, судом при його постановленні даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачувався у вчиненні шахрайства в особливо великих розмірах, тобто за ч.4 ст.190 КК України.

Під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор в порядку ст.277 КПК України змінив обвинувачення та кваліфікував неправомірні дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.192 КК України, однак виклав об`єктивну сторону цього злочину так: своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.192 КК України , що не узгоджується з диспозицією ст.192 КК України.

Суд, розглянувши справу, не звернув уваги на дані порушення закону, не тільки не усунув їх, а й сам допустив суперечності у вироку.

Так, у вступній частині вироку судом зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачено за ч.2 ст.192 КК України, тобто як заподіяння майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою за відсутністю ознак шахрайства, як такі, що заподіяли майнову шкоду у великому розмірі.

Визнаючи ОСОБА_9 винуватим за ч.2 ст.192 КК України, суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою у особливо великих розмірах, тобто фактично визнав його винуватим у вчиненні шахрайства, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку є істотні суперечності допущені у вироку, порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність вироку фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону.

На думку колегії суддів, вищевказані порушення норм кримінально-процесуального закону є істотними, які перешкодили суду постановити законний і обґрунтований вирок, а тому вирок суду слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді слід більш повно та всесторонньо дослідити усі обставини справи, дати належну оцінку усім доказам по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Також при новому судовому розгляді слід перевірити й інші, викладені в апеляціях доводи щодо порушення норм кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку є істотні суперечності допущені у вироку, порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність вироку фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 365, 366, 367, 370 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляції підсудного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 січня 2014 року відносно ОСОБА_9 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2