Дата документу 25.12.2015 Справа № 554/7677/15-к
Справа № 554/7677/15-к
Провадження № 1-кс/554/8074/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області юриста 3 класу ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, пенсіонера, урожденця м. Макіївка Донецької області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 та ч.3 ст. 190 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0002061, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:
25 грудня 2015 року прокурор Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області юрист 3 класу ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4. ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України. В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 10.01.2014 в квартирі АДРЕСА_2 , яка є власністю територіальної громади міста, помер її єдиний мешканець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За даними управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради рішення щодо передачі у власність шляхом приватизації ОСОБА_4 вказаної квартири не приймалось. Згідно інформації, наданої ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» квартира АДРЕСА_2 не є зареєстрованою, не належить до приватної форми власності та являється комунальним майном міста Полтава.

Отримавши вказану інформацію, на початку лютого 2014 року ОСОБА_3 , з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив заволодіти чужими коштами шляхом обману під приводом продажу квартири, з використанням підроблених документів на право власності на неї.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_3 підшукав невстановлену слідством особу, яка під його керуванням підробила свідоцтво про право власності на житло - на неіснуючу квартиру АДРЕСА_2 на його ім`я від 07 липня 1994 року, видане відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №722. У даному свідоцтві вказано, що квартира зареєстрована КП «Інвентаризатор» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 07.07.1994, а також довідку №2057 від 25.07.2014 КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» про реєстрацію ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 як квартиронаймача, яка не відповідає дійсності.

Згідно довідки № 4244 від 24.09.2014 КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» в даній квартирі з 02.04.1993 до 31.01.2014 був зареєстрований ОСОБА_4 . Згідно даних управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, інформація про присвоєння адреси житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 відсутня. Однак, на матеріалах топографо-геодезичної зйомки М1:2000, що містяться в технічному архіві управління та використовуються для ведення адресного плану міста, наявний житловий будинок АДРЕСА_3 .

Маючи вказані вище документи, ОСОБА_3 в липні 2014 звернувся до агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 з метою отримання послуг ріелтора з пошуку покупців на вказану неіснуючу квартиру за ціною 20 000 доларів США, тобто 239 000 грн.

У липні 2014 на оголошення про продаж квартири АДРЕСА_2 відгукнувся ОСОБА_5 , який мав намір придбати собі житло в м. Полтава.

У подальшому, 28.07.2014 на підставі попередньої домовленості щодо продажу вказаної квартири зі ОСОБА_3 , який видавав себе за власника даної нерухомості, в приміщенні агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 239 000 грн., про отримання яких ОСОБА_3 написав розписку, яку потім передав ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 у свою чергу надав для оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири надав завідомо підроблені свідоцтво про право власності від 07 липня 1994 року, видане відділом приватизації житла на підставі розпорядження №722 на квартиру АДРЕСА_2 , а також довідку №2057 від 25.07.2014 КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» про реєстрацію ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 як квартиронаймача.

28.07.2014 в офісі за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі вище вказаних завідомо підроблених документів, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передав у приватну власність покупця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 34,8 кв.м. за ціною 239 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив шахрайство відносно ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріального збитку на вказану суму, а отриманими коштами, розпорядився на власний розсуд.

На підставі викладеного ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах, та використанні завідомо підробленого документу, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

27.03.2015 прокурором у кримінальному провадженні - прокурором прокуратури Октябрського району м. Полтави ОСОБА_2 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 , клопотання підтримав, прохав його задовольнити з підстав, що у ньому наведені, наголосивши на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначив, що підозрюваний може переховуватись від слідства та впливати на свідків у кримінальному провадженні. Просив застосувати заставу в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів мінімальних заробітних плат.

Підозрюваний ОСОБА_3 вину визнав та просив застосувати до нього більш м`Який запобіжний захід, а саме домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України. Так, вина ОСОБА_3 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 ,

- протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

- протоколами пред`явлення фотознімків на впізнання

- висновком №1029 від 01.12.2014 за свідоцтвом про право власності на житло - на квартиру АДРЕСА_2 від 07 липня 1994 року, виданим відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №722, а також довідкою №2057 від 25.07.2014 КП «Житлово-експлуатаційна організація №2», згідно якого відтиски печатки КП «ЖЕО №2» для довідок №3 в довідці №2057 на ім`я ОСОБА_3 , печатки «Полтавська міська рада народних Фонд міського майна відділ приватизації міста» та «КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»» в свідоцтві про право власності на житло від 07.07.1994 на ім`я ОСОБА_3 виконані струменевим способом з використанням друкарського пристрою;

- окрім того, протоколом тимчасового доступу до речей і документів, а саме: справи щодо посвідчення угоди купівлі-продажу квартири від 28.07.2014, яку вилучено в приватного нотаріуса ОСОБА_6 ;

- розпискою ОСОБА_3 про отримання коштів;

- довідкою з ЖЕО №2, згідно якої в квартирі АДРЕСА_2 прописаний ОСОБА_4 до 31.01.2014,

- інформацією з Управління майном комунальної власності міста, згідно якої свідоцтво про право власності на житло - на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 від 07 липня 1994 року, на підставі розпорядження №722 не видавалось;

- інформацією з управління з питань містобудування та архітектури Полтавського міськвиконкому, згідно якої інформація про присвоєння адреси житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 відсутня. Однак, на матеріалах топографо-геодезичної зйомки М1:2000, що містяться в технічному архіві управління та використовуються для ведення адресного плану міста, наявний житловий будинок

АДРЕСА_3 , у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_3 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до п. 3. ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальних заробітних плат.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді двохсот п`ятдесяти розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під варто ю в Полтавській установі виконання покарань № 23 УДПТС України в Полтавській області у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, який обчислювати у відповідності до приписів ст. 209 КПК України з 20 год. 00 хв. 24.12.2015 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 22.02.2016 року, до 20 год. 00 хв.

Розмір застави визначити у межах 250 (двохсот п`тдесяти) мінімальних заробітних плат в сумі 304 500 ( трьохсот чотирьох тисяч п`ятисот) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: 0622 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, код ЗКПО - 26304855, МФО - 831019, отримувач - ТУ ДСА в Полтавській області, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1