Пр-ня по справі № 1-кп/521/315/16
У Х В А Л А
м. Одеса 25 січня 2016 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлений до суду прокуратурою Одеської області.
У підготовчому судовому засіданні захисники і обвинувачені заявили про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України.
Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.
Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення має собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України по кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК.
Тобто, законодавчо визначено, що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи, в даному випадку обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
Ухвалою Малиновського районного суду м Одеси від 17 червня 2015 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було повернуто прокурору для усунення встановлених в підготовчому судовому засіданні недоліків.
Зазначена ухвала суду була залишена без змін апеляційним судом Одеської області ухвалою від 05 серпня 2015 року.
При цьому судом апеляційної інстанції було зазначено, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що при складанні обвинувального акту прокурором в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не конкретизовано, в чому саме обвинувачуються ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , не повною мірою розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони вчинених ними злочинів, що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Однак, знов направляючи обвинувальний акт до суду, прокурором не були усунені недоліки, визначені зазначеними судовими рішеннями - ухвалами Малиновського районного суду м Одеси від 17 червня 2015 року та апеляційного суду Одеської області ухвалою від 05 серпня 2015 року.
Зазначені недоліки обвинувального акту є перешкодою для реалізації обвинуваченими права на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд, можуть позбавити суд можливості винесення вироку, а у разі його винесення потягнути скасування судом вищої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що є підставою для його повернення прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.ст. 162 ч. 2, 365 ч. 2, 371 ч. 2 КК України, ОСОБА_5 за ст.ст. 162 ч. 2, 365 ч. 2, 371 ч. 2 КК України, прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1