Справа № 308/7832/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2015 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № № 0000700 від 04.05.2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.05.2015 року, близько 08.50, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відрізку автошляху Київ-Чоп в с. Барвінок Ужгородського району, навпроти будівлі № 50 «а» по вул. Егана, при здійсненні маневру з`їзду зі смуги одностороннього руху в напрямку м. Мукачево на смугу одностороннього руху в напрямку м. Ужгород, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а саме:

пункт 10.1., згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

пункт 10.4., за положеннями якого перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен надати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.

В результаті порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних правил, автомобіль під його керуванням допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по своїй смузі руху зі сторони м. Мукачево в напрямку м. Ужгород, в результаті чого пасажир автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , 1965 року народження, мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження, каретою швидкої допомоги був доставлений в ЦМКЛ м. Ужгород, де госпіталізований з діагнозом: забійні рани чола, лівої повіки та перенісся. Стороннє тіло (скло) лівої надбрівної дуги. Забій ділянки лівої акулової дуги. ЗЧМТ. Струс головного мозку? Перелом лівої променевої кістки в типовому місці.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи від 19.06.2015 року № 423 та доповненням до нього: на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді накладеної гіпсової лонгети на ділянку лівої верхньої кінцівки; накладеної бинтової асептичної пов`язки в ділянці чола, рубця в ділянці перенісся з переходом на ліву надбрівну дугу.

Згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_6 , у нього виявлено: «поєднана краніо - скелетна травма: ВЧМТ. Забій головного мозку середнього ступеню. Вдавлений імпресійний перелом дистального епіметафізу лівої променевої кістки. Контузія лівого ока. Множинні різані рани м`яких тканин лобної ділянки, верхньої повіки зліва та спинки носа».

Виникли вищевказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударянні об такі, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля під час ДТП.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної документації, вкладаються в час ДТП, яка відбулася 04.05.2015 року.

Вищевказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою згідно з п. 2.1.3.(б) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком транспортно-трасологічної експертизи від 18.06.2015 року № 22/96 у момент первинного контактування автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передньою торцевою частиною контактував з задньою частиною правого борта автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, кут між повздовжніми осями автомобілів ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , міг бути у межах 95+5°.

За даними висновку судово-автотехнічної експертизи від 25.06.2015 року № 22/101 з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 який не дотримавшись вимог пунктів 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху, виїхав на смугу, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ-21099, який рухався по головній дорозі і виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ-21099 в момент, коли водій ОСОБА_6 своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості зупинити свій автомобіль шляхом своєчасного гальмування до місця зіткнення.

Органом досудового розслідування діяння ОСОБА_4 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо такі дії заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При роз`ясненні судом обвинуваченому ОСОБА_4 суті обвинувачення, останній повідомив, що йому воно зрозуміле, також вказав, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні за обставин, наведених у обвинувальному акті, щиро розкаюється, а також вказав про бажання давати показання.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки прокурор, обвинувачений та захисник обвинуваченого не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням письмових даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Згідно з його показаннями щодо обставин вчинення ним правопорушення ОСОБА_4 пояснив, що 04.05.2015 року він їхав вранці, за пасмурної погоди, один, на автомобілі, що належить його сину, в напрямку м. Мукачево виїхав на розворот в с. Барвінок та не бачив на смузі зустрічного руху в напрямку м. Ужгород автомобіль, виїхав на першу з двох смуг та допустив ДТП; зазначив, що у той день нічого не перешкоджало видимості на дорозі, асфальтне покриття було сухим.

Потерпілий також показав, що 04.05.2015 року перед 9 годиною, близько 08:30, він у якості пасажира їхав на автомобілі, яким керував його син, у якому також перебували його дочка, зять, онук та собака. Автомобіль їхав зі швидкістю 65-70 км/год. у напрямку Мукачево-Ужгород. Син, побачивши перешкоду та спрогнозувавши лобове зіткнення, вдався до екстреного гальмування та почав перестроюватися направо, але уникнути ДТП не вдалося.

Показання обвинуваченого, показання потерпілого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненому діянні, суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України: як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо такі дії заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 12 КК України щодо ступеня тяжкості злочину, а також санкції ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

У судовому засіданні встановлено, що:

-посвідчення водія НОМЕР_3 видано ОСОБА_4 20.04.2001 року, відтак, його водійський стаж на момент вчинення правопорушення становив повних 14 років; за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 має право користування ним;

-за даними довідки Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 24.06.2015 року за №900 склад сім`ї ОСОБА_4 : дружина ОСОБА_8 та два сини ОСОБА_7 , ОСОБА_9

-згідно з характеристикою Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 24.06.2015 року за №901 скарг та заяв від сусідів та жителів сільської ради відносно ОСОБА_4 у сільській раді не зареєстровано, він одружений, у шлюбі з дружиною виховує двох синів, комунікабельний, хороший господар;

-згідно з довідкою відділу інформаційних технологій УМВС України в Закарпатській області №1-25062015/21012, сформованою 25.06.2015 року на вимогу ст. слідчого ОСОБА_10 , відсутні відомості про судимості ОСОБА_4 .

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

При застосуванні додаткового покарання, суд враховує тяжкість наслідків кримінального правопорушення, а саме, що потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження; що керування транспортними засобами не є професійною діяльність обвинуваченого; транспортний засіб належить на праві власності сину обвинуваченого, який також має водійські права; належний сину транспортний засіб зі слів самого обвинуваченого не є засобом отримання ним доходів, обвинувачений на даний час ніде не працює, а виконує тимчасові разові господарські роботи, тому застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, не перешкоджатиме йому продовжувати виконувати вказані роботи.

Призначення саме такого покарання сприятиме виправленню ОСОБА_4 та попередженню нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 799,12 грн., з яких:

307,20 грн. за проведення експертизи технічного стану (висновок від 14.05.2015 року№ 22/66);

245,96 грн. за проведення трасологічної експертизи (висновок 6 від 18.06.2015 року № 22/9);

245,96 грн. за проведення автотехнічної експертизи (висновок від 25.06.2015 року № 22/101)

слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів автомобілю «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілю ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вирішити в порядку ст. 100 КПК України та вважати повернутими власникам за належністю.

Запобіжний захід особисте зобов`язання обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2015 року у справі № 308/7589/15-ц, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 799,12 грн.

Речовий доказ по справі автомобіль «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .
Речовий доказ по справі автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .
Запобіжний захід особисте зобов`язання обраний відносно ОСОБА_4 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2015 року у справі № 308/7589/15-ц, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча (підпис) ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1