Справа № 339/20/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, вдівця, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 ..
Злочин вчинено при наступних обставинах.

08 листопада 2015 приблизно о 00 годин 10 хвилин, у темну пору доби, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 Стрий - Чернівці, що по вул.Стрийській у м. Болехів Івано-Франківської області в напрямку м.Стрий. У салоні автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_7 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, малолітній ОСОБА_8 - на задньому сидінні.

Рухаючись прямою ділянкою дороги, зі швидкістю приблизно 50-60 км/год., водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, допустив занос автомобіля і виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, де вчинив наїзд на бетонний стовп ліній електропередач.

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2., відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1., який зобов`язує водія, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок допущених ОСОБА_5 порушень Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої загинула пасажир ОСОБА_7 від відкритої черепно-мозкової травми з синцями, садном, забійними ранами в ділянках голови, переломом кісток черепа, нижньої щелепи, крововиливами в м`які покриви голови, під м`яку мозкову оболонку, в речовину головного мозку, під м`яку мозкову оболонку мозочка, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному визнав повністю та дав показання, що злочин ним було вчинено саме при викладених вище обставинах. У вчиненому чистосердечно розкаюється, зазначивши, що потерпіла ОСОБА_7 , являлася його дружиною. Просить суворо не карати, зазначивши, що на утриманні має малолітнього сина.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд суворо не карати ОСОБА_5 призначити йому покарання із застосуванням статей 69 і 75КК України.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася подала заяву про слухання справи у її відсутності, просила суворо не карати обвинуваченого, зазначивши, що претензій до ОСОБА_5 не має.

ОСОБА_5 заявив клопотання, про недоцільність дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, оскільки він визнає вину та не оспорює фактичні обставини справи.
Прокурор, захисник, потерпіла не заперечили, щодо недоцільності проводити дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 .
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, визнання вини як в суді так і під час досудового розслідування чим сприяв швидкому розкриттю злочину, активне сприяння в розкритті злочину, позицію потерпілої, яка немає претензій майнового характеру та просить суворо не карати, наявність на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 .
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику по місцю проживання, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, та визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, в п.2 роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро покаялися у вчиненому, відшкодували завдані збитки тощо.
Ст. 75 КК України передбачає, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вказані вище обставини в сукупності, є саме такими, що не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину і дають підстави, з врахуванням також думки потерпілої та прокурора щодо призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, того, що злочин відноситься до злочинів вчинених з необережності, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
За викладених обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а застосувавши щодо основного покарання ст. 75 КК України, звільнити його від відбування з випробуванням, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Підстав для призначення, при вказаних обставинах, іншого покарання суд не вбачає.
Цивільного позову в провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати за таких обставин необхідно стягнути з обвинуваченого та вирішити долю речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання - три роки позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 40коп. витрат, понесених на проведення експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області.
Речові докази:
- автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якийзберігається в ОСОБА_11 - вважати повернутим за належністю;
- мікрооб`єкти у спец.пакеті № 0072539, частину панелі даху автомобіля із плямами речовини темно-червоного кольору схожої на кров у спец.пакеті №0803537, які зберігаються в камері схову речових доказів ГУ НП в Івано-Франківської області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано судом апеляційної інстанції, набирає законної сили після прийняття рішенням судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 днів з часу його проголошення через Болехівський міський суд.
Суддя ОСОБА_1