Дата документу Справа № 334/3356/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/232/16
Єдиний унікальний № 334/3356/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000884, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Яценки Решетилівського району Полтавської області, не працюючого, без освіти, не одруженого, не маючого місця постійного проживання та реєстрації, тимчасово перебував за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.09.1998 року Цюрупинським районним судом Херсонської області, за ст. ст. 140 ч. 2, 17 ч. 2, 140 ч. 2, 42 КК України (в ред. 1960 р.) до трьох років позбавлення волі. Звільнений 03.09.1999 року на підставі акту амністії;

2) 26.12.2000 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 212 КК України (в ред. 1960 р.) до одного року трьох місяців позбавлення волі. Звільнений 20.10.2001 року за відбуттям строку покарання;

3) 22.09.2003 року Апеляційним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Звільнений 27.02.2007 року за відбуттям строку покарання;

4) 19.12.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Звільнився 23.09.2011 року за відбуттям строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислюється з 02 березня 2015 року.

Також вказаним вироком засуджено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого вирок не оскаржується.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_7 і ухвалено стягнути на користь останнього солідарно з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 8 325 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом судового рішення, 01.03.2015 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись неподалік будинку № 2-А по вул. Щасливій в м. Запоріжжі, вступили між собою у попередню змову, направлену на заволодіння чужим майном. У якості об`єкта злочинного посягання ними був обраний раніше незнайомий ОСОБА_7 , який у той час проходив по вул. Музейній в м. Запоріжжі.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів, у змові між собою, почали переслідувати ОСОБА_7 , та біля будинку № 4 по вул. Музейній в м. Запоріжжі, напали на потерпілого. ОСОБА_11 наніс йому удар рукою в потиличну частину голови, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю обличчям до низу. Після цього ОСОБА_10 наніс потерпілому ще один удар в потиличну частину голови, від чого останній втратив свідомість. Таким чином, до потерпілого було застосовано насилля, яке є небезпечним для життя чи здоров`я. Внаслідок розбійного нападу діями обвинувачених потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та крововиливу у лівій тім`яно-потиличній області, які згідно висновку експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР № 790 від 01.03.2015 року, у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна в області правої кисті, в області правого ліктьового суглоба, у потерпілого ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані ушкодження утворилися внаслідок дії тупого (тупих) предметів. Давність утворень не суперечать строку, що вказав потерпілий. ОСОБА_7 спричинено не менше трьох травматичних впливів.

Потім ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , здолавши опір потерпілого, відкрито заволоділи майном ОСОБА_7 на загальну суму 2 115 гривень, після чого з місця вчинення злочину втекли.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що суд не надав оцінку доказам, які поклав в основу вироку, через що допустив невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, не взяв до уваги повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 , факт добровільної видачі ним викрадених мобільних телефонів родичам потерпілого, а з урахуванням цього, його дієвому каяттю, внаслідок чого признав надто суворе покарання, яке не відповідає даним про його особу. На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції змінити і призначити йому покарання, яке відповідає його особистості.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисників, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які вважали, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не перевіряє і не досліджує висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 в інкримінованому злочині і кваліфікації його дій, оскільки в апеляційній скарзі питання про це не порушується.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані, що характеризують особу винного, обставини, що обтяжують покарання, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Враховуючи зазначені обставини, а також думку потерпілого, суд обґрунтовано обрав покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховані такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття і відшкодування завданої шкоди, колегія суддів вважає такими, що не підлягають застосуванню, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції заперечував всі обставини обвинувачення, змінював свої покази, на підставі чого суд правильно констатував у вироку відсутність каяття, а також і той факт, що майно потерпілого було вилучено при затриманні обвинувачених.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення доводів апеляційної скарги за мотивами, на які посилається обвинувачений.
Суд апеляційної інстанції застосовує до ОСОБА_10 положення ст. 72 ч. 5 КК України, відповідно до яких зарахування попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року по 08.02.2016 року включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особами, які утримуються під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4