Справа № 742/2090/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/32/2016
Категорія - ст. 307 ч. 2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/32/2016 р. за апеляційною скаргою захисника, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою технічною освітою, одружений, на утриманні одна малолітня дитина 2013 року народження, не працює, не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст.307 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України, з призначенням покарання 2 /два/ роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді домашнього арешту.

В строк відбування покарання зараховано один день затримання 17 квітня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2150 грн. 40 коп. за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений час і з невстановленого джерела незаконно придбав і зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, з якого умисно, із користі, з метою збагачення, перебуваючи в гаражному кооперативі «Геолог» по вул. Ковалівській в м. Прилуки, під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, незаконно збув ОСОБА_10 , який був залучений для проведення оперативної закупки, 07 квітня 2015 року близько 13 год. 50 хв. за 100 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,372 г., а 16 квітня 2015 року близько 18 год. 40 хв. йому ж за 120 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,221 г.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в сторону пом`якшення, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, вважаючи покарання занадто суворим через його невідповідність тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, недотримання судом вимог п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.1 ст.65 КК України, ст.8 Конституції України, порушення права на справедливий судовий розгляд згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону від 23.02.2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також прийняття рішення щодо покарання без врахування рішень Європейського Суду з прав людини по справах «Бакланов проти Росії», «Ізмайлов проти Росії», «Бемер проти Німеччини».

Вказує, що суд врахував не всі обставини, що пом`якшують покарання, недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого та обставини, які значно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав повністю, дав правдиві визнавальні показання, чим активно сприяв розкриттю злочину та встановленню обставин, що підлягають доказуванню, щиро покаявся у вчиненому, тяжких наслідків не настало. Хоча і був збут особливо небезпечних наркотичних засобів, але він був здійснений у незначних кількостях, під контролем держави, виключно особі, яка приймала участь у оперативно-контрольованих закупках, з боку обвинуваченого не було схиляння будь-кого до вживання наркотиків.

Вважає в деякій мірі провокацією дії правоохоронних органів щодо оперативної закупки наркотичних засобів саме у ОСОБА_8 .

Суд не врахував, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, на час вчинення злочину працював пожежником-рятувальником 5 державного пожежно-рятувального загону управління ДСНС України у Чернігівській області з охорони об`єктів, потім перебував на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості, після закінчення терміну дії запобіжного заходу працевлаштувався на роботу на заводі «Білкозин», відпрацював іспитовий строк, отримав направлення на постійну роботу, але у зв`язку з повторним обранням судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту був позбавлений можливості стати до роботи. Відсутні обставини, які обтяжують покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник вважає, що суд першої інстанції під час нового розгляду справи порушив вимоги ч.2 ст.416 КПК України та без достатніх правових підстав призначив ОСОБА_8 покарання, пов`язане з позбавленням волі, чим допустив посилення покарання, бо згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 31.08.2015 року, вирок Прилуцького міськрайсуду від 17.06.2015 року скасовано з призначенням нового розгляду лише на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, а саме: незабезпечення належної фіксації судового засідання на технічний носій інформації.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які наполягають на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, яке розглянуто у скороченому судовому засіданні у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненому злочині визнав повністю за пред`явленим органами досудового слідства обвинуваченням, щиро розкаявся.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому у відповідності із ст. 394 КПК України, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, при обставинах, встановлених судом, відповідає обставинам кримінального провадження, доводиться сукупністю зібраних доказів.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ст. 307 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем попередньої служби і постійного місця проживання, має на утриманні малолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, розмір збутих наркотичних засобів, який є незначним, сам збут носив епізодичний характер, що в сукупності дало можливість суду застосувати ст. 69 КК України, з призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

Відповідно до п.п.1,2,9 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного /підсудного/, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги та недостатньо врахував обставини вчинення інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, дав правдиві визнавальні показання, тяжких наслідків не настало, бо збут особливо небезпечних наркотичних засобів здійснений у незначних кількостях та під контролем держави, виключно особі, яка приймала участь у оперативно-контрольованих закупках, з боку обвинуваченого відсутнє схиляння будь-кого до вживання наркотичних засобів, сам він не вживає наркотиків, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, на час вчинення злочину працював пожежником-рятувальником 5 державного пожежно-рятувального загону управління ДСНС України у Чернігівській області з охорони об`єктів, потім перебував на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості, після закінчення терміну дії запобіжного заходу працевлаштувався на роботу на завод «Білкозин», тому в даному конкретному випадку призначене судом покарання обвинуваченому є занадто суворим.

Вказані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не виключають можливість застосування ст. 75 КК України.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», конфіскація майна як додаткове покарання, не може бути призначена при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 , з огляду на обставини справи, тяжкість злочину, дані про його особу, може виправитись без відбування покарання, із звільненням від відбування покарання, призначеного реально судом першої інстанції, з випробуванням, з покладенням певних обов`язків згідно ст. 76 КК України, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного судом першої інстанції за ст.307 ч.2 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 /два/ роки, без конфіскації майна, з покладенням на нього обов`язків, визначених п.п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4