Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді : Миколюка О.В.

суддів : Капічон О.М., Ященко І.Ю.

за участю прокурора : Чупринської Є.М.

засудженого : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора , який затвердив обвинувальний висновок по кримінальній справі та засудженого ОСОБА_1 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2009 року , яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одруженого , не працюючого , зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого : 1/ 20.07.1982 року Ясиноватським міським судом Донецької області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.193, 42 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2/ 21.10.1983 року Київським районним судом м. Сімферополя за ч.3 ст.215 3, ч.2 ст.142, 42 КК України до 8 років позбавлення волі; 3 / 11.10.1999 року Керченським міським судом АР Крим за ч.1 ст.222, ч.3 ст.144, 42, 26 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Перевальського районного суду Луганської області від 29.03.2002 року вважати засудженим за ч.1 ст.263, ч.2 ст.189, 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 4/ 16.06.2006 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; постановою Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2009 року на підставі ст.82 КК України ОСОБА_1 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі на невідбутий строк, -

засуджено за ч.1 ст.390 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі . На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 16.06.2006 року остаточно призначено до відбування 2 роки позбавлення волі .

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винними і засуджений за те, що будучи засудженим 16.06.2006 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі , згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2009 року на підставі ст.82 КК України ОСОБА_1 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі на невідбутий строк, 27.05.2009 року прибув до Ірпінського ВЦ № 132 , розташованого в смт. Коцюбинське, Київської області, вул.. Залізнична, 1 для подальшого відбуття покарання , але на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний злочин.

Так, 27.05.2009 року засудженого ОСОБА_1 ознайомлено з межами Ірпінського ВЦ № 132, розяснено порядок і умови відбування покарання у виді обмеження волі, попереджено про кримінальну відповідальність за ст.390 КК України за самовільне залишення меж виправного центру . 16.06.2009 року ОСОБА_1 відповідно до рознарядки, затвердженої начальником Ірпінського ВЦ № 132 направлений на підсобне господарство Ірпінського ВЦ № 132, яке розташоване за його межами в смт. Гостомель, Київської області для виконання будівельних робіт, де і проживав.

18.06.2009 року приблизно о 05 годині / точний час слідством не встановлений / ОСОБА_1 з метою ухилення від подальшого відбування покарання у вигляді обмеженя волі, скориставшись відсутністю співробітників відділу нагляду і безпеки Ірпінського виправного центру № 132, а саме підсобного господарства, розташованого за межами виправного центру в смт. Гостомель на відстані 15 км від ІВЦ № 132, розташованого в смт. Коцюбинське Київської області , вул.. Залізнична, 1 грубо порушив режим тримання, самовільно залишив межі виправного центру.

22.06.2009 року ОСОБА_1 затриманий працівниками Залізничного РВ ЛВМ УПВС України у Львівській області в районі залізничного вокзалу м. Львів та 24.06.2009 року переданий оперативній групі Ірпінського ВЦ № 132 та цього ж дня доставлений в місця обмеження волі для подальшого відбування покарання.

В апеляціях - прокурор , що затвердив обвинувальний висновок по кримінальній справі , не оспорюючи вірності кваліфікації дій засудженого , просить вирок суду скасувати в звязку з невідповідністю призначеного ОСОБА_1 покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості; постановити новий вирок , яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.390 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; з урахуванням ст.71 КК України остаточну міру покарання визначити 3 роки позбавлення волі. Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим , що суд недостатньо врахував , що ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, злочин, який він вчинив відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; в період відбування покарання вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції та доповненні до неї просить помякшити призначене йому покарання , оскільки , на його думку , судом не враховано обставини, які помякшують його покарання, а саме , що залишив він межі виправного центру, оскільки вважав, що його життю загрожує небезпека; просить врахувати його вік та чистосердечне розкаяння у вчиненому.

В запереченні на апеляцію прокурора засуджений просить залишити її без задоволення , оскільки в ній взяті до уваги лише обтяжуючі його вину обставини.

Заслухавши доповідача , думку прокурора, який відкликав свою апеляцію та заперечував проти задоволення апеляції засудженого; думку засудженого , який в дебатах та останньому слові підтримав свою апеляцію, просив помякшити йому покарання; обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає , що апеляція засудженого не підлягає до задоволення , а по апеляції прокурора необхідно закрити апеляційне провадження з наступних підстав .

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку суду злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим .

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст.390 КК України .

За згодою учасників процесу суд в порядку ст.229 КПК України обмежився допитом засудженого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання : 1/ у межах, установлених у санкції Особливої частини КК , що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2/ відповідно до положень Загальної частини КК ; 3/ враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання . Особі, яка вчинила злочин , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання засудженому суд врахував тяжкість вчиненого злочину , його особу , обставини , що впливають на покарання і вірно призначив ОСОБА_1 покарання , повязане з позбавленням волі . Підстав для помякшення покарання засудженому судова колегія не знаходить .

Відповідно до вимог ст.355 КПК України до початку розгляду справи в апеляційному суді особа, яка подала апеляцію має право доповнити, змінити або відкликати її.

Згідно ст.364 КПК України у разі відмови особи, яка подала апеляцію, від своїх вимог, апеляційний суд виносить ухвалу про закриття апеляційного провадження. Оскільки прокурор, який затвердив обвинувальний висновок та подав апеляцію звернувся до суду з заявою, в якій відкликає свою апеляцію , то колегія суддів закриває провадження за його апеляцією.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 364, 365, 366 КПК України , колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області , -

У Х В А Л И Л А :

Закрити апеляційне провадження за апеляцією прокурора.

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2009 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ ___________________

/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_4 /