Справа № 460/4795/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , за військовим званням солдат,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, -
19 травня 2014 року, солдата ОСОБА_4 мобілізовано на підставі Указу ВО Президента України від 06 травня 2014 року №454/2014 Про часткову мобілізацію. 19 травня 2014 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду кулеметника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону цієї частини.
Відтак, з моменту відправлення у в/ч-п/п НОМЕР_1 , ОСОБА_4 набув статус військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
03 грудня 2014 року, солдат ОСОБА_4 , без дозволу командира, не маючи наміру назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
08 січня 2015 року, солдат ОСОБА_4 самостійно прибув у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно 03.12.2014 року, без дозволу командира, самовільно залишив територію військової частини в якій проходив військову службу за сімейними обставинами, в цей період перебуваючи за місцем свого проживання, однак самостійно повернувся у військову частину і приступив до виконання службових обов`язків та був направлений в зону проведення АТО на сході України.
В даний час в скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні дії. Просить суворо його не карати, не позбавляти волі.
обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.
Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положень п.9 ст. 1, п. 1 ч.4, п. п. 1, 3 ч.3 ст. 24 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу діючи умисно, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, без дозволу командира, 03.12.2014 року, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), тобто понад один місяць і підлягає відповідальності за ч. 3 ст.407 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він сам з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в скоєному розкаявся.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не добуто.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в той же час щиро розкаюється у вчиненому, сам з`явився із зізнанням, сприяв органам досудового розслідування у швидкому розкритті злочину, брав участь в проведенні антитерористичної операції на сході України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до ст.76 КК України, під час іспитового строку зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не покидати територію військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командира військової частини, а у разі його звільнення повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Командиру військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової частини, контроль за виконанням вироку покласти на органи кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.
-3-

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: