ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді: Марущак Н. М.,

при секретарі: Карабань З. І.,

за участю прокурора: Кулаківського К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Ставище справу про обвинувачення: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, Барського айону Вінницької області, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 вул. Першотравнева, Ставищенського району Київської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, має на утриманні одну малолітню дочку, не працюючого, військовозобовязаного, раніше судимого Ставищанським районним судом 21.05.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 03.08.2004 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та 27.03.2006 року за ст. 162 ч. 1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, за ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи раніше судимим: - 21.05.2002 року Ставищенським районним судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим стром терміном на 2 роки; - 03.08.2004 року Ставищенським районним судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком терміном на 2 роки;- 27.03.2006 року Ставищенським районним судом за ст. 162 ч. 1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 04 липня 2008 року умовно-достроково, невідбутний строк 11 місяців 1 день, та маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3 та ст. 162 ч. 1 КК України, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

Так. ОСОБА_1 03 травня 2010 року, близько 18 години, знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_2, що розташований по вул. Першотравневій. б/н в с. Ясенівка Ставищенського району Київської області, побачив в кишені штанів ОСОБА_3 гаманець і вирішив викрасти з вказаного гаманця гроші. З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_1, скориставшись тим, що в спальній кімнаті будинку нікого не було, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, з гаманця, який був в кишені штанів, таємно повторно викрав 3 500 гривень, що належать ОСОБА_3

З викраденими грошима ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свою користь.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в предявленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України визнав повністю, суду показав, що в даний час він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, разом із дружиною ОСОБА_4 та малолітньою донькою ОСОБА_5, раніше судимий. Покарання відбував в Житомирській виправній колонії та був звільнений умовно-достроково, не відбувши строк 11 місяців 1 день. 01.05.2010 року він приїхав до батьків допомагати по домогосподарству в с. Ясенівка вул. Першотравнева, б/н. 02.05.2010 року до домогосподарства батьків, тобто до його сестри Лариси приїхав її співмешканець ОСОБА_3, якого він раніше також бачив в батьків. 03.05.2010 року він вранці прокинувся і вирішив піти прогулятися по селу. Коли повертався додому то по дорозі поблизу житлового будинку він зустрів свою сестру Ларису з якою він привітався і та пішла в не відомому йому напрямку. Прийшовши додому він відразу зайшов до житлового будинку в якому нікого не було. Зайшовши до спальної кімнати на ліжку він помітив джинсові штани, які належать ОСОБА_3 Так як в житловому будинку нікого не було то він вирішив подивитися, що є в кишенях джинсових штанів ОСОБА_3 щоб щось викрасти. При огляді штанів, в одній із кишень він виявив гаманець, в середині якого знаходилися гроші в сумі 3500 гривень купюрами номіналом по 50, 100 та 200 гривень. Вказані гроші він відразу помістив собі до кишені куртки, а гаманець залишив в кишені штанів ОСОБА_3 Після цього, зібрав всі свої речі і поїхав в місто Київ працювати різноробочим на будівництві. Коли їхав до м. Київ, то до нього на мобільний телефон телефонувала його сестра Лариса, яка запитала де він, на що він тій відповів, що їде до м. Київ на заробітки, потім сестра в нього запитала чи він брав гроші в кишені штанів ОСОБА_3С, на що він відповів, що ніяких коштів не брав. Через декілька днів він спілкувався з сестрою Ларисою, якій розповів, що в дійсності з кишені штанів ОСОБА_3 викрав гроші в сумі 3 500 гривень. Після цього, коли саме він не пам'ятає 3 500 гривень він передав ОСОБА_3 сестрою Ларисою. Про те, що відносно нього порушена кримінальна справа йому було відомо, але до органів слідства він не з'являвся з метою уникнути від покарання.

У вчиненому підсудний щиро кається.

Покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії кваліфікує за ст.185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Ознака повторності в діях ОСОБА_1 полягає в тому, що він раніше судимий за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і вчинив аналогічний злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, тимчасово не працює, має на утриманні малолітню дочку, раніше судимий Ставищанським районним судом 21.05.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 03.08.2004 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та 27.03.2006 року за ст. 162 ч. 1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Обставиною, що помякшує покарання підсудному ОСОБА_1, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи всі викладені обставини та беручи до уваги, що підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, тяжких наслідків від скоєного не наступило, суд вважає, що міру покарання підсудному слід обрати в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме така міра покарання може виправити підсудного.

Суд обговорив можливість застосування до підсудного ст. ст. 69, 75 КК України, проте, підстав для їх застосування не знаходить.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 не змінювати до вступи вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 20 жовтня 2010 року.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Н. М. Марущак