справа №176/1480/15-к
провадження №1-в/176/470/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2015 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання, яка надійшла від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 15.11.2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ за ст.ст. 115 ч. 1; 15 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 15.11.2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ за ст.ст. 115 ч. 1; 15 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі, початок строку відбування покарання 01.03.2010 року, кінець строку відбування покарання 01.03.2017 року, відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення можливе після відбуття не менше трьох четвертей строку призначеного покарання, тобто після 01.06.2015 року.
Засуджений ОСОБА_3 в заяві від 26.06.2015 року заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який заперечував проти клопотання, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який також заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 , дослідивши подані докази, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до висновку відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Як вбачається і підтверджується матеріалами особової справи засуджений ОСОБА_3 з 05.03.2010 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. За цей час характеризувався негативно, режим утримання порушував. Заохочень не мав, мав 2 стягнення, працевлаштований не був.
В Жовтоводській виправній колонії № 26 Дніпропетровської області продовжує відбувати покарання з 12.04.2012 року.
Суд враховує, що за час відбування покарання працевлаштований з травня 2012 року в установі виконання покарання, працюючи різноробочим цеху «РІЦ» в бригаді 160 з переробки гуми, що підтверджується довідками про нарахування заробітної плати. Втім, згідно довідки про відношення до праці, норми виробітку за 2012-2014 роки повністю не виконував.
Протягом 2015 року брати участь на виробничих об`єктах установи, які пропонувались, на умовах виконання норм виробітку не бажає, тимчасово погодився на участь у господарському обслуговуванні на опалювальний період черговим котельної без норм виробітку, що пояснив та безпосередньо підтвердив сам ОСОБА_3 та представник установи. Посилається на стан здоров`я захворювання хребта, хоча згідно довідки т.в.о. начальника медичної частини установи таким хронічним захворюванням не страждає. Згідно пояснень лікаря медичної частини установи ОСОБА_9 , який оглядав та робив записи в медичній картці, то дійсно звертався до медичного пункту кілька разів зі скаргою на біль в хребті, але це мало місце протягом травня-серпня 2012 року, стійкого чи іншого хронічного захворювання хребта не має і інші хвороби диспансерного обліку (шлунку, печінки , слуху, шкіряного висипу) виконувати роботи не перешкоджають.
Наявність двох заохочень у вигляді подяки, а саме 19.09.2014 року та 17.04.2015 року, останнє яке оголошено засудженому менш ніж за два місяці до звернення ним з клопотанням, з врахуванням передуючої негативної поведінки та двох стягнень не доводять однозначну і сталу поведінку засудженого , те що докорінно змінився та став на шлях виправлення.
Згідно характеристик (станом на 22.10.2013р; станом на 07.11.2014 р; станом на 24.06.2015 р) протягом усього часу перебування в установі характеризується посередньо, на заходи виховного впливу реагує формально, участі в програмах диференційованого виховного впливу участі примати не бажав.
Крім того, що підтверджується останньою характеристикою станом на 24.06.2015 року провину у скоєному злочину визнає частково, вважає вирок суду надто суворим, що вказує на внутрішнє ставлення засудженого до скоєного злочину та його не бажання змінюватись.
24.06.2015 р, тобто більш ніж через п`ять років після початку відбуття терміну покарання вже ставилося питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 , яке розглядалось на засіданні комісії з питань умовно-дострокового звільнення, та за результатами було винесено рішення не клопотати перед судом про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання щодо засудженого, оскільки на момент розгляду останній не довів свого виправлення.
Згідно пояснень засудженого в судовому засіданні з рідним сином будь-які стосунки не підтримує.
При розгляді даного подання суд також бере до уваги і враховує у сукупності те, що ОСОБА_3 являється засуджений і відбуває покарання за скоєння ним особливо тяжкого злочину у сфері суспільних правовідносин, які витікають з посягання на особисте життя людини, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя.

Виходячи з вище викладеного на даний момент, обставини що наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що дійсно ОСОБА_3 став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1