Справа №345/369/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2016 року м. Калуш
Старший слідчий СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 з метою можливості відшкодування шкоди потерпілому та забезпечення цивільного позову
Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим за вчинення 01.11.2013р. злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, 18.10.2014р., використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_6 , які склались між ними за час знайомства, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом нібито дводенної поїздки до м.Києва, попросив у останнього автомобіль Mercedes-Bens 112CDI, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 14.12.2010р. Калуським ВРЕР при УДАІ в Івано-Франківській області, на праві приватної власності належав ОСОБА_7 та яким на підставі довіреності від 03.12.2011р. користувався і розпоряджався ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 , нічого не знаючи про справжні його наміри щодо свого автомобіля, будучи помилково впевненим в порядності останнього та переконаним у добросовісності його дій, того ж дня, біля свого будинку АДРЕСА_2 , передав йому автомобіль Mercedes-Bens 112CDI для дводенної поїздки до м.Києва.
Керуючись умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, визначивши майно ОСОБА_6 об`єктом свого злочинного посягання, ОСОБА_4 використовуючи довірливі стосунки з боку потерпілого, повторно заволодів автомобілем останнього, не маючи наміру на його повернення та у грудні 2014 року, реалізуючи свій злочинний умисел, без згоди та присутності власника автомобіля, передав його для реалізації автосалону «Автосіті», який знаходиться в м. Одеса, вул. 25 Чапаєвської дивізії.
При цьому для можливості реалізації автомобіля через вказаний автосалон, ОСОБА_4 27.12.2014р. повідомив потерпілому ОСОБА_6 про те, що працівники міліції проводять перевірку на предмет угону автомобіля і для вирішення вказаного питання необхідно документи власника. Будучи введеним в оману, потерпілий ОСОБА_6 , використовуючи довірливі стосунки з ОСОБА_4 , зателефонував до власника автомобіля ОСОБА_8 , яка цього ж дня направила йому копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду на електронну пошту, вказану останнім.
У подальшому автомобіль Mercedes-Bens 112CDI, шасі № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , на підставі угоди № 6935 від 12.01.2015р., яким шляхом шахрайства заволодів ОСОБА_4 , проданий через ТзОВ «Авто-Мотор-Сервіс-Трейдінг-Компані» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю смт. Сергіївка Одеської області.
На даний час згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 16.01.2015р. Іллічівським ЦНП ДАІ № 5103 в Одеській області, автомобіль Mercedes-Bens 112CDI, шасі № НОМЕР_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , який зареєстрований по АДРЕСА_3 .
В квітні 2015р. ОСОБА_4 , після повернення в м. Калуш, знаючи про те, що автомобіль Mercedes-Bens 112CDI належить іншому власнику, продовжував вводити в оману ОСОБА_6 , обіцяючи повернути автомобіль.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив згідно довідки № 38 від 29.01.2016р. значну матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 106 718 грн., що у 175 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Діями підозрюваного потерпілому ОСОБА_6 завдано значну матеріальну шкоду на суму 106718 грн., яку до цього часу не відшкодовано. У своїх показах потерпілий вказав, що має претензії матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 і цивільний позов буде заявляти в суді.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності, рішення МВК № 79, 25.03.1999 належить квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_4 .
З метою забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні та відшкодування шкоди потерпілому, є необхідність в накладення арешту на майно підозрюваного.
У судовому засіданні старший слідчий СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 клопотання підтримала з наведених у ньому підстав, яке просить задовільнити і накласти арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Підозрюваний ОСОБА_4 просить у задоволенні клопотання відмовити, так як він не визнає своєї вини, тому не має відшкодовувати потерпілому заподіяну шкоду. Дана квартира належить йому , мамі та сестрі.
Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 також просить у задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що ОСОБА_4 не визнає своєї вини і факту заподіяння ним шкоди потерпілому.
Вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майна, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ч.3 ст.171 КПК України у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ; докази факту завданої шкоди і розміри цієї шкоди.
Як пояснила старший слідчий СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 має претензії матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 і цивільний позов буде заявляти в суді, однак на час звернення із клопотанням про арешт майна цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлено .
Враховуючи вищенаведене вважаю, що на даний час відсутні підстави для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175 КПК України , -
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: