Провадження № 11-кп/780/1427/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 08.12.2015

УХВАЛА
іменем України
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000020 відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:
22.10.2014 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 07.03.2014 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

02.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо ОСОБА_7 винесено виправдувальний вирок.

17.09.2015 року ухвалою Апеляційного суду Київської області зазначений виправдувальний вирок скасовано та у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

29.10.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 07.03.2014 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ст. 291 КПК України. Так відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні, у першу чергу, підлягає подія кримінального порушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Тому саме ці обставини, вважав суд, повинні бути зазначені в обвинувальному акті у викладені в обвинувальному акті у викладені фактичних обставин кримінального правопорушення. Натомість, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 обвинувачення у тому вигляді, як це передбачено ст. 91 КПК України, не сформульоване та не містить вказівок про час, місце та мотиви вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, що свідчить про відсутність конкретного, висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду.

На вказану ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції. Вважає апелянт рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що в обвинувальному акті прокурором чітко та послідовно викладені саме ті обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, а також зазначені місце та час вчинення злочину. Мотив цього злочину є факультативною ознакою суб`єктивної сторони складу злочину і встановленню не підлягає.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Колегія суддів вважає обґрунтованим твердження суду першої інстанції, що в обвинувальному акті обвинувачення не сформульоване та не містить вказівок про час, місце та мотиви вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, що свідчить про відсутність конкретного, висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, за якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору, є законною, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 07.03.2014 року відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.

Головуючий
Судді