Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
27 квітня 2015 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю обвинуваченої ОСОБА_6 ,
за участю захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7
за участю потерпілої ОСОБА_8
за участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_9
а обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту вбачається, що 26.09.2013 року близько 18-0 години між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які знаходились в квартирі АДРЕСА_3 і які між собою перебувають в родинних відносинах, як тітка і племінниця, на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, яка перейшла в конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 маючи намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 умисно нанесла їй не менше п`яти ударів кулаком лівої і правої руки по різним частинам тулуба, шиї, обличчя та лівої руки, спричинивши потерпілій своїми неправомірними діями тілесні ушкодження, а саме садно на верхній губі зліва, садно на передній поверхні шиї праворуч в середньому відділі, сім синців різної локації на лівій верхній кінцівки, які згідно висновку комісійної судової медичної експертизи № 270-КЕ/2014 від 04.11.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена та її захисник заявили клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачену ОСОБА_6 , з передачею на поруки трудового колективу та закриття кримінального провадження.
До клопотання надали протокол загальних зборів трудового колективу ТОВ «Гранд Дистрибьюшин Восток» за рішенням якого подано клопотання до Комінтернівського районного суду м. Харкова про звільнення ОСОБА_6 від кримінального відповідальності у зв`язку з передачею її на поруку трудовому колективу.
В обґрунтування клопотання, ОСОБА_6 визнала себе винної за обставинами викладеними в обвинувальному акту, просила вибачення перед потерпілою, зазначила що шкодує за свій вчинок та свою поведінку.
Позивні вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнала.
Прокурор заперечував щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.47 КК України, та закриттю даного кримінального провадження в зв`язку з передачею обвинуваченої на поруки трудовому колективу.
Потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання, вказавши що, ОСОБА_6 , неодноразово змінювала свої покази, винною себе на досудовому слідстві не визнавала, цивільний позов щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди також не визнала, свої вибачення як під час досудового слідства так і під час судового розгляду даного кримінального провадження до подачі клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриттю даного кримінального провадження потерпілої не надала, а дані вибачення обвинуваченої на думку потерпілої є вимушеними, та такими які не носять у собі щирого каяття у скоєному.
Обвинувачена ОСОБА_6 в своїх показах в судовому засіданні посилалась на те що з боку потерпілої відносно неї було провокування вчинених нею дій, винною себе не визнавала та оспорювала окремі обставини скоєного злочину, що потребувало значного часу для доведення в тому числі і потерпілого в суді іі провини.
Крім того обвинувачена ОСОБА_6 не відшкодувала та не прийняла жодних спроб для відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Суд вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу та закриття кримінального провадження з наступних підстав.
Судом встановлено що ОСОБА_6 згідно до ст. 12 КК України, обвинувачується в скоєнні злочину невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, в судовому засіданні обвинувачена визнала себе винною, дала зізнавальні покази, вибачилась перед потерпілою, щиросердно розкаялась, однак під час вирішення питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження в даному кримінальному провадженні, було визначено щодо необхідності дослідження усіх доказів в зазначеному кримінальному провадженні, та жодним з учасників розгляду кримінального провадження не було запропоновано порядок дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, як такі які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Підставою такого звільнення є щире каяття особи, що свідчить про її бажання окутувати провину перед колективом підприємства та виправити свою поведінку.
Щире каяття зазначеної особи повинно знайти своє відображення у процесуальних документах кримінального провадження.
Таке каяття може мати місце безпосередньо після скоєння злочину, в період досудового слідства, а також в суді.
Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та висловлює бажання виправити ситуацію яка склалася.
В судовому засідання обвинувачена вказувала, що саме з боку потерпілої відносно неї було провокування вчинених нею дій, в зв`язку з чим ОСОБА_6 винною себе до подання даного клопотання не визнавала і оспорювала окремі обставини скоєного злочину, в зв`язку з чим в судовому засіданні проводилась повне дослідження доказів.
В судовому засіданні ОСОБА_6 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, повністю визнала себе винною, пояснила про обставини інкримінованого їй злочину, однак потерпіла вважає, що на час звернення з вказаним клопотанням не усунуто всі негативні наслідки скоєного ОСОБА_11 злочину.
Позивні вимоги позивача в обсязі заявлених вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнала.
Потерпіла категорично не сприйняла вибачення в судовому засідання обвинуваченої ОСОБА_6 , та зазначила, що вважає за необхідне призначення покарання обвинуваченій, відповідно до санкції статті, наполягла на необхідності вирішення питання щодо відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, саме під час розгляду даного кримінального провадження в судовому засіданні та постановлення вироку по даному кримінальному провадженню.
Звільнення передбачене ст.47 КК України є факультативним звільненням, це означає, що за наявності підстав, передбачених зазначеною статтею, суд вправі, але незобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 47 КК України в зв`язку передачею її на поруки трудовому колективу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 284, КПК України, 47 КК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, передачі її на поруки трудовому колективу, та закриттю кримінального провадження у справі відмовити.
Суддя- ОСОБА_1