Справа 688/3513/15-к
№ 1-кп/688/174/15
Вирок
Іменем України

11 грудня 2015 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівці кримінальне провадження №0000276 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя міста Шепетівка, Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

25 червня 2015 року близько 04 години ОСОБА_5 , знаходячись у під`їзді дев`ятиповерхового житлового будинку №18 по Проспекту Миру в м.Шепетівці, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, відкрито вирвав з рук потерпілої ОСОБА_6 жіночу сумку, у якій знаходилися гаманець, з грошима в сумі 200 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 200 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку мережі «Київстар», вартістю 15 грн., загальною вартістю 415 грн. Заволодівши грошима, ОСОБА_5 викинув сумку з гаманцем та мобільним телефоном у під`їзді біля вхідних дверей та зник з місця вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав. Суду показав, що 25 червня 2015 року близько 04 години разом з потерпілою ОСОБА_6 на таксі під`їхали до магазину «Мінімаркет», що по Проспекту Миру в м.Шепетівці. На прохання потерпілої провів її до під`їзду будинку, в якому вона проживає. У під`їзді між ними виникла суперечка, під час якої він не зрозумів як у нього в руках опинилася сумка потерпілої, що вибігла з під`їзду. Грошей із сумки не брав, зразу ж її викинув біля дверей у під`їзді. Вийшовши з під`їзду, обійшов будинок, однак автомобіля таксі біля магазину «Супермаркет» уже не було, а тому він, не розрахувавшись із водієм таксі, пішов додому.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у відкритому викраденні чужого майна, об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених судом доказів.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 25 червня 2015 року у нічний час біля кафе-бару «Асторія», познайомилася з обвинуваченим. Після знайомства та не тривалого спілкування ОСОБА_5 запропонував відвезти її на таксі додому. Під`їхавши до будинку АДРЕСА_1 , в якому вона проживає, ОСОБА_7 проводжав її до під`їзду. В під`їзді він став до неї залицятися, а, оскільки, вона не відповіла на його залицяння, став шарпати її за одяг, взяв за руку та не відпускав. Коли вона вибігала на вулицю, він вхопив її за сумку, і сумка залишилася в руках ОСОБА_5 . На вулиці вона підбігла до автомобіля таксі, на якому вони приїхали, розповіла водію про те, що сталося, вони викликали міліцію, та знаходилися в автомобілі таксі. Через деякий час підійшов її сусід по під`їзду. Розповівши сусіду про події, вони разом зайшли у під`їзд і побачили біля дверей її сумку, в ній був гаманець, мобільний телефон, однак не було 200 грн. ОСОБА_5 у під`їзді теж не було. Зазначила, що автомобіль таксі стояв у напрямку до під`їзду, вхід до якого добре проглядався. За той час як вона знаходилася в автомобілі таксі з під`їзду ніхто не виходив і ніхто не заходив. Вказала, що сумка та гаманець не мають для неї жодної цінності, заперечила їх вартість, зазначену в обвинуваченні. Крім того, показала, що у неї в сумці був телефон марки «Нокіа», а не телефон марки «Самсунг», і його вартість складає 200 грн., а не 2000 грн., як вказано у обвинуваченні. Показала, що батько обвинуваченого наступного дня повернув їй 200 грн. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 25 червня 2015 року підвозив від кафе-бару «Асторія» дівчину та хлопця. Під`їхавши до будинку №18 по Проспекту Миру в м.Шепетівці, зупинився біля магазину «Вопак», хлопець не розрахувався та попросив його зачекати. Через10-15 хв., не дочекавшись хлопця, під`їхав до під`їзду, до якого зайшли обвинувачений та потерпіла. З під`їзду вибігла потерпіла, сказала, що боїться, і попросила викликати міліцію, бо не має телефону. Він дав їй власний телефон, з якого потерпіла викликала працівників міліції. Показав, що коли вони очікували приїзду працівників міліції, до потерпілої підійшов чоловік, з яким вони заходили у під`їзд.

Суд не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що сумка потерпілої опинилася у нього в руках без застосування з його боку певних зусиль та що грошей в сумі 200 грн. він не брав, оскільки такі показання суперечать показанням потерпілої ОСОБА_6 , яка стверджувала, що обвинувачений вирвав сумку у неї з рук, з якої зникли гроші в сумі 200 грн. Такі показання є послідовними, переконливими та узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 , який підтвердив, що, вибігши з під`їзду потерпіла була налякана, сказала про те, що боїться, і просила викликати міліцію, бо не має телефону, та підтвердив, що обвинувачений всупереч існуючої домовленості зник, не розрахувавшись за надані послуги.

Суд також не погоджується з твердженнями захисника про те, що обвинувачений викинув сумку, і за 15-20 хв., що пройшли з часу, коли потерпіла залишила під`їзд після суперечки із обвинуваченим до того часу, як вона виявила власну сумку без грошей в сумі 200 грн., будь-хто міг увійти в під`їзд та викрасти вказані кошти, оскільки такі твердження спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , які показали, що з автомобіля таксі під`їзд добре проглядався, і після того, як з під`їзду вибігла потерпіла, у нього ніхто не заходив.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 інкриміновано у вину відкрите викрадення жіночої сумки, вартістю 500 грн., у якій знаходилися гаманець, вартістю 150 грн., з грошима в сумі 200 грн. та мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 2000 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку мережі «Київстар», вартістю 15 грн., а всього на загальну суму 2865 грн.

В судовому засіданні прокурором не надано доказів вартості жіночої сумки, гаманця та мобільного телефону марки «Самсунг». Натомість потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що сумка та гаманець не мають для неї цінності, на той час у неї в сумці знаходився телефон марки «Нокіа», вартістю 200 грн., яким вона користується до цього часу, а не телефон марки «Самсунг», вартістю 2000 грн.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність виключення з обвинувачення посилання на вартість викраденого майна, а саме: жіночої сумки, вартістю 500 грн., гаманця, вартістю 150 грн., мобільного телефону марки «Самсунг», вартістю 2000 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої.

Під таким насильством розуміється фізичне насильство, внаслідок чого суспільна небезпечність грабежу підвищується у зв`язку з тим, що додатковими об`єктами виступають свобода та тілесна недоторканість особи.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений шарпав її за одяг, бо вона не відповіла на його залицяння, а не тому, що мав намір заволодіти її сумкою, і лише в подальшому, як вона вибігала з під`їзду, він вирвав у неї з рук сумку, при цьому фізичного болю вона не відчула.

Таким чином дії обвинуваченого слід кваліфікувати як ненасильницький грабіж-ривок, при якому він застосував певні зусилля, щоб вирвати у потерпілої сумку, не звертаючись до застосування насильства.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин, належить до злочину середньої тяжкості.

ОСОБА_5 не судимий відповідно до ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, є фізично здоровим та працездатним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність тяжких наслідків, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, розмір викраденого, молодий вік обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за вчинений злочин у виді штрафу.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Ухвала слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк до 29 жовтня 2015 року припинила свою дію.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не має.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1190 (тисяча сто дев`яносто) гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: