печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

02 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 (тел. ), погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 (тел. ) про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козирщина Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

02.11.2015 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001048 від 10.10.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 та ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 365 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_6 з 24.03.2015 перебуває у розшуку. ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, який спричинив настання тяжких наслідків у вигляді вбивств громадян та спричинення ним тілесних ушкоджень і фізичного болю, за вчинення якого законом передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі. З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне затримати підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладене в ньому.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали провадження, в тому числі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, приходжу до наступного висновку.

Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 188 КПК України.

У відповідності до вимог, передбачених ч.4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що

-підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду;

-одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу та зазначені у ст. 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання, відповідно до наказу Міністра внутрішніх справ України від 01.12.2013 № 1076 о/с ОСОБА_6 тимчасово виконував обов`язки начальника Головного управління МВС України в місті Києві. Указом Президента України від 24.08.2013 № 455/2013 ОСОБА_6 присвоєне спеціальне звання генерал-майора міліції.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» генерал-майор міліції ОСОБА_6 , тимчасово виконуючи обов`язки начальника Головного управління МВС України в місті Києві був працівником правоохоронного органу, на якого згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і Законами України.

Разом з цим, ОСОБА_6 тимчасово виконуючи обов`язки начальника Головного управління МВС України в місті Києві, будучи представником влади та службовою особою, діючи всупереч Присязі працівника органів внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, грубо порушив вимоги п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, хибно розуміючи поняття відданості народові України та виконання наказів керівника, в період 18 лютого 2014 року в місті Києві на виконання явно злочинного наказу перевищив владу та службові повноваження, а також організував перевищення влади та службових повноважень підлеглими йому працівниками, що призвело до тяжких наслідків за наступних обставин.

25 лютого 2010 року ОСОБА_7 зайняв посаду Президента України і діючи в порушення складеної ним присяги, вирішив не виконувати покладені на нього конституційні обов`язки Президента України, а саме: дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу, відстоювати права і свободи громадян, додержуватися Конституції України і законів України та виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників. Навпаки він прийняв рішення діяти насамперед у власних інтересах, які полягали у своєму особистому, членів своєї сім`ї та найближчого оточення збагаченні за рахунок ресурсів держави та народу України.

В листопаді 2013 року ОСОБА_7 із власних міркувань, пов`язаних насамперед із бажанням залишитися Президентом України на другий термін, з метою уникнення відповідальності за вчинені злочинні дії та з інших особистих спонукань прийняв рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію з економічним та політичним союзом держав Європи (далі Європейським Союзом), у результаті чого Кабінетом Міністрів України 21 листопада 2013 року було прийнято рішення про призупинення цього процесу підготовки.

У відповідь на таку його позицію, починаючи з 21 листопада 2013 року у м. Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, мета яких суперечила власним інтересам ОСОБА_7 та його найближчого оточення.

Бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні ходи та інші акції, які заважають йому особисто вирішувати долю країни та можуть поставити під загрозу його наміри залишитися на другий президентський термін, ОСОБА_7 приблизно в період з 22 по 29 листопада 2013 року, використовуючи отримані необмежені повноваження Президента України, в порушення вимог ст. 34 Конституції України організував здійснення правоохоронними органами України 30 листопада 2013 року незаконного і силового розгону учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві. До виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7 залучив ряд високопосадовців зі свого близького оточення, в першу чергу Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_8 .

Не бажаючи припинити вчинення злочинів проти громадян, які висловлюють свої погляди та переконання, протестуючи проти застосування насильства, ОСОБА_7 , на продовження злочинної діяльності, спрямував та керував діями керівників правоохоронних органів, у тому числі шляхом надання протиправних вказівок Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_8 , ініціював і погоджував застосування співробітниками спецпідрозділу ПМОП «Беркут» та внутрішніх військ МВС України надмірних силових заходів, зокрема із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів.

В свою чергу, ОСОБА_8 для виконання протиправної вказівки ОСОБА_7 щодо силового розгону учасників масової акції протесту, яка відбувалась з 22 листопада 2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві, у тому числі 18 лютого 2014 року, залучив керівництво ГУМВС України в місті Києві, зокрема тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління МВС України в м. Києві ОСОБА_6 , заступника начальника Головного управління - начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_9 та командира ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_10 , яким наказав організувати 18 лютого 2014 року силовий розгін учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.

Так, ОСОБА_6 тимчасово виконуючи обов`язки начальника Головного управління МВС України в м. Києві, являючись представником влади, до повноважень якого входить загальне керівництво ГУМВС України в місті Києві, діючи умисно, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими регламентований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, діючи із мотивів власного кар`єризму, хибно розуміючи інтереси служби, явно виходячи за межі наданих йому влади та службових повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання негативних наслідків, приступив до виконання явно злочинного наказу ОСОБА_8 та інших посадових осіб.

З цією метою, 18 лютого 2014 року, у період з 09.00 год. до 17.00 год. (точний час слідством невстановлений), знаходячись у своєму службовому кабінеті у приміщенні ГУМВС України в Київській області за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, будинок № 15, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, являючись представником влади, до повноважень якого входить загальне керівництво ГУМВС України в місті Києві, у тому числі спецпідрозділом «Беркут», діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому влади та службових повноважень, не маючи законних підстав для залучення працівників міліції і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України до припинення акцій протесту на Майдані Незалежності у місті Києві та звільнення площі від учасників мирного протесту, доручив заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_9 організувати силове звільнення Майдану Незалежності від громадян, які там перебували, із залученням для цього співробітників ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві та підрозділів МОП «Беркут» з інших регіонів України, а також військовослужбовців окремих військових частин внутрішніх військ МВС України як приданих сил (далі ВВ МВС України) для охорони громадського порядку.

Близько 19.00 години, ОСОБА_9 перебуваючи у центральній частині міста Києва на АДРЕСА_3 , реалізовуючи злочинний план по силовому звільненню Майдану Незалежності від учасників мирного мітингу, діючи умисно, за попередньою змовою із Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_8 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_6 , командиром полку МОП «Беркут» ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами та іншими невстановленими слідством особами, явно виходячи за межі наданих йому влади та службових повноважень, будучи старшим прямим начальником полку МОП «Беркут» ГУМВС України в м. Києві, не маючи законних підстав для залучення працівників міліції і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України до припинення акцій протесту на Майдані Незалежності у місті Києві та звільнення площі від учасників мирного протесту,через радіоефір віддав явно злочинний наказ співробітникам ПМОП «Беркут» ГУМВС України в місті Києві та окремим підрозділам МОП «Беркут» з інших регіонів України про силове звільнення Майдану Незалежності від громадян, які там перебували.

Приблизно о 19 годині 00 хвилин 18 лютого2014 року, отримавши наказ ОСОБА_9 , командир ПМОП «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_10 та інші невстановлені командири підрозділів МОП «Беркут», усвідомлюючи його злочинний характер на суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди для здоров`я громадян, діючи умисно, з вказаних вище мотивів, за попередньою змовою між собою та керівництвом ГУМВС України в місті Києві, наказали особовому складу підпорядкованих ним підрозділів розпочати одночасний рух з вулиці Інститутської та вулиці Грушевського в напрямку вулиці Хрещатик.

На виконання цього наказу співробітники підрозділів МОП «Беркут» почали рух із займаних раніше позицій, відтісняючи мітингувальників із вулиці Інститутської та Хрещатик в напрямку Майдану Незалежності. При цьому, зустрівши законний спротив з їх боку і намагаючись змусити їх під тиском фізичного насильства якнайшвидше залишити територію Майдану Незалежності невстановлені на цей час органом досудового розслідування співробітники підрозділів МОП «Беркут», не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визначених статтями 1 та 14 Закону України «Про міліцію», в порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №49 від 27 лютого 1991 року, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір їх застосування, вчиняли незаконні дії, що ображають особисту гідність громадян, застосовуючи при цьому відносно учасників акції протесту фізичну силу та наявні спеціальні засоби, у тому числі помпові рушниці «Форт «500», «Форт-500А», «Форт-500М1», «ІЖ-81», гранати сльозоточивої, дратівливої дії «Терен-6», світлозвукові гранати «Терен-7», «Терен-7м» і світлошумові гранати «Факел-С», «Заря-2», «Пламя-М», ручні гранати подразнюючої та світлошумової дії «Дрофа», ручні аерозольні гранати «Дрейф-2», ручні дратівливі гранати РГР, ручні дратівливі гранати підвищеної потужності та безпеки, ручні димові гранати. При цьому працівники підрозділів «Беркут» МВС України здійснювали постріли по громадянам присутнім на Майдані Незалежності з помпових рушниць «Форт «500», «Форт-500А», «Форт-500М1», «ІЖ-81», які були спорядженні набоями зі свинцевою картеччю.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, т.в.о. начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_6 , приблизно з 19 год. 00 хв. 18 лютого 2014 року до 4 год. 00 хв. 19 лютого 2014 року перебуваючи у своєму робочому кабінеті у приміщенні ГУМВС України в Київській області за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, будинок № 15, під час проведення нарад з керівниками структурних підрозділів ГУМВС України в м. Київі, здійснював координації дій працівників міліції і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, надаючи засобами телефонного зв`язку злочинні вказівки ОСОБА_9 щодо дій по силовому звільненню ОСОБА_11 від учасників мирного мітингу.

Внаслідок таких протиправних дій, вчинених працівниками правоохоронних органів та службовими особами вищих органів державної влади, у тому числі тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного управління МВС України в місті Києві ОСОБА_6 , були грубо порушені права громадян на проведення мітингів, походів, зібрань та демонстрацій, що спричинило глибоке обурення усіх верств населення України та викликало різко негативну реакцію суспільства, тим самим такими діями підірвано авторитет органів державної влади, та внаслідок застосування працівниками правоохоронних органів фізичного насильства та спеціальних засобів до громадян, які проводили на Майдані Незалежності у місті Києву акції протесту проти відмови вищого керівництва держави підписати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, тринадцять осіб загинуло та сто тридцять трьом особам спричинені тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

З урахуванням вищевикладеного, сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 та ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 365 КК України.

Вжитими заходами розшуку місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено.
24.03.2015 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 та ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 365 КК України у кримінальному провадженні №0000228.

У зв`язку із невстановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 25.03.2015 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень за адресою АДРЕСА_2 .
24.03.2015 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час місцеперебування ОСОБА_6 не встановлено, за місцем проживання він відсутній, з постійного місця реєстрації знятий. Згідно отриманих у ході досудового слідства відомостей, зокрема інформації з ДВБ МВС України, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового слідства знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Отже, ОСОБА_6 є підозрюваним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 та ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 365 КК України. Матеріалами клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованим йому злочинів.

Окрім цього, наведені доводи в клопотанні і докази в долучених до нього документах дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема що підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти дії щодо перешкоджання кримінальному провадженню.

Відсутність підозрюваного ОСОБА_6 за місцем реєстрації та проживання вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відмови в задоволенні клопотання, визначені ч. 4 ст. 189 КПК України, відтак клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 (тел. ), погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 (тел. ) про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козирщина Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її постановлення, тобто до 02.05.2016, але в рамках строків досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1