Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1697/15-к
Провадження по справі № 1-кс/514/254/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року смт Тарутине

Слідчий суддя Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши внесене в кримінальному провадженні № 0000561 від 21 грудня 2015 року слідчим СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
21 грудня 2015 року до Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від інспектора ДІМ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те що 21грудня 2015 близько 07:30 годин на 18 км автомобільній дорозі Т 1644 КПП Лісне - КПП Малоярославець Перший виявлено автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в пошкодженому стані.

За даним фактом 21 грудня 2015 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 20 грудня 2015 року близько 18:00 годин мешканець с. Іванчанка Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 разом зі своїми товаришами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прізвище якого не встановлено, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вирушили з с. Михайлівка Саратського району Одеської області на автомобілі марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 . Під час виїзду із с. Михайлівка Саратського району Одеської області, ОСОБА_6 запропонував чоловіку на ім`я ОСОБА_9 сісти за руль свого автомобіля, на що останній погодився. Під час поїздки на 18 км автодороги Т 1644 КПП Лісне - КПП ОСОБА_10 , чоловік на ім`я ОСОБА_9 , не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав за межі автомобільної дороги та зіткнувся з деревом, в результаті цього ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

21 грудня 2015 року за наслідками огляду місця ДТП вилучено автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який направлено на штрафмайданчик м. Арциз.

Оскільки зазначене майно є тимчасово вилученим, вилучені предмети є речовими доказами та будуть використані в подальшому в процесі доказування, прокурор звернувся до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт цього майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення прокурора, якій клопотання підтримав, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За приписами ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтями 167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Зокрема, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При цьому не допускається заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на зазначене майно підлягає задоволенню з метою його збереження задля подальшого використання в процесі доказування, проведення комплексної транспортно трасологічної експертизи.

Разом з тим, необхідно зазначити, що питання визначення місця зберігання арештованого майна не входить до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21 грудня 2015 року при огляді місця ДТП у громадянина ОСОБА_11 , а саме: автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , мешканцю с. Іванчанка Тарутинського району Одеської області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1