АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/379/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1819/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
потерпілої - - ОСОБА_8
обвинуваченого - - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 ,-
Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин, Сумської області, громадянин України, з неповною вищою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст.. 76 КК України в період іспитового строку на ОСОБА_9 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись до неї на реєстрацію.
Вироком встановлено, що 18 листопада 2014 року, приблизно о 15 годині ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Escort», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Харків-Охтирка з боку м. Охтирка в напрямку м. Харкова, в районі 64 км + 217 м, рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год , порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. ОСОБА_9 втратив контроль над керованим автомобілем, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Роlо», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Роlо» ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, відкритого перелому лівого стегна зі зміщенням, двобічного гемартрозу колінних суглобів, які супроводжувались травматичним шоком та від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Богодухівській ЦРЛ. Пасажиру автомобіля «Volkswagen Роlо» потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній треті діалізу без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Пасажиру автомобіля «Volkswagen Роlо» потерпілій ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді садна, синця області обличчя та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закрита тупа травма грудної клітини у вигляді переломів ребер, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Пасажиру автомобіля «Ford Escort» потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та закриті уламкові переломи кісточки великогомілкової кістки, кісточки малогомілкової кістки, заднього краю епіметафізу великогомілкової кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликані тривалий розлад здоров 'я.
Порушення водієм ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху, яке знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, проявив неуважність і рухаючись зі швидкістю 50 км/годину, обрав такі прийоми керування, що втратив контроль над керованим автомобілем та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen Роlо», який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого настали тяжкі наслідки, а саме смерть пасажира ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року скасувати, в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, визнати ОСОБА_9 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Не заперечуючи проти встановлених судом фактичних обставин справи, винності ОСОБА_9 та правильності кваліфікації його дій , прокурор зазначає, що внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху загибла потерпіла ОСОБА_13 , а ще 3 особи отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Спричинені потерпілим збитки, обвинуваченим в повній мірі не відшкодовані.
На думку прокурора суд у своєму вироку від 13 липня 2015р. належним чином не мотивував причини застосування ст.75 КК України відносно ОСОБА_9 та звільнення останнього від відбування покарання.
На думку прокурора обговорення питання про доцільність застосування до ОСОБА_9 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в ході судового розгляду носило формальний характер. Суд не прийняв до уваги, що дорожньо-транспортна подія відбулась через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_9 , яке мало місце у світлий час доби, на зустрічній полосі руху. За таких обставин, суд повинен був застосувати відносно ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали призначене покарання справедливим; взявши до уваги письмове повідомлення представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_14 про підтримання апеляції прокурора і призначення обвинуваченому максимально суворого покарання ; перевіривши матеріали кримінального провадження , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи , вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не заперечуються . Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.
З урахуванням зазначеного, відповідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок лише в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як вбачається з вироку, суд зробив висновок про можливість виправлення обвинуваченого та звільнення його від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, необережну форму вини, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілих в ході судового розгляду, наявність обставин що пом`якшують покарання (щирого каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілим) .
Але ступінь тяжкості скоєного злочину , дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує при призначенні покарання.
Одночасне врахування судом першої інстанції одних і тих самих обставин для обрання виду та розміру покарання, та як підстави для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням , свідчить про неналежну вмотивованість застосування ст.75 КК України.
Необережна форма вини обвинуваченого, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України., оскільки суд першої інстанції недостатньо врахував тяжкі та непоправні наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті однієї особи та спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ще трьом особам. При цьому колегія суддів враховує позицію потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , мати яких (Румянцева) загинула, і які на стадії апеляційного розгляду наполягають на призначенні ОСОБА_9 максимального покарання, мотивуючи це відсутністю відшкодування моральної шкоди з боку обвинуваченого.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_9 , яке мало місце у світлий час доби, на зустрічній полосі руху, в результаті втрати обвинуваченим контролю на керуванням автомобіля, суд першої інстанції мав достатні підстави застосувати відносно ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання та необхідність призначення останньому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є обґрунтованими.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку суду першої інстанції .
Згідно ч.1 ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває , добре характеризується за місцем мешкання, є інвалідом 3 групи, в теперішній час відповідно до наданих довідок Лебединської ЦРЛ продовжує лікування отриманих в результаті ДТП травм з застосуванням металоконструкцій для лікування переламів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття , відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, зазначений вище стан здоров`я обвинуваченого.
Обставин , що обтяжують покарання , колегією суддів не встановлено.
Призначаючи покарання , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , наведені вище дані про особу ОСОБА_9 , обставини, які пом`якшують покарання, необережну форму вини, конкретні обставини справи, відповідно до яких погодні умови у вигляді ожеледиці сприяли виникненню аварії, і вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
З урахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого , наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та конкретних обставин справи , запропоноване в апеляційній скарзі прокурора покарання на думку колегії суддів є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк покарання засудженому рахувати з дня фактичного затримання.

В іншій частині вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -