Єдиний унікальний номер № 285/1916/13-к
Провадження № 1-кс/0285/147/13
У Х В А Л А

29 квітня 2013 року

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Гичко М.Г

за участю прокурора Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1,

старшого слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_2,

підозрюваної ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

при секретарі Медяній І.В.,

розглянув в м. Новоград-Волинський в залі суду клопотання ст. слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області старшого капітана міліції ОСОБА_2, погоджене прокурором Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1, про застосування в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471 від 15.12.2012 року щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 1 КК України, ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання,

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора Дейнека А.В., ст. слідчого Мельничука П.Г., підозрюваної ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

З клопотання, яке надійшло до суду вбачається, що ОСОБА_3, займаючи посаду директора приватного сільськогосподарського підприємства (ПСП) Граніт, відповідно до наказу директора ПСП Граніт № 11 від 01.02.2011 року, будучи наділеною правами директора на підставі статуту ПСП Граніт, затвердженого протоколом зборів засновників № 1 від 06.11.2009 року, тобто виконувала функції по укладанню угод та вчиненню інших юридичних дій від імені Підприємства, сума яких не перевищує 50 000 грн.; укладанню договорів із власниками земельних та майнових паїв; затвердження внутрішніх документів підприємства, які регулюють окремі сторони його діяльності; здійснення керівництва трудовим колективом, найнятими для проведення сільськогосподарських робіт працівниками ; вирішенні інших питань, в період з 01.02.2011 по 30.08.2012 роки, використовувала за межами населених пунктів на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району на підставі договорів оренди земельних часток (паїв), що укладені із фізичними особами, для ведення сільськогосподарського виробництва 510 земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 1597,1253 га, крім того використовувала для тих же цілей земельні ділянки площею 346,7115 га із незатребуваних земельних часток (паїв). Вказані земельні ділянки використовувались товариством єдиними масивами, в якому також використовувались передбачені проектом землеустрою щодо реорганізації території земельних часток (паїв) реформованого КСП Граніт, господарські шляхи (польові дороги) площею 39,9621 га. Крім того, ПСП Граніт за межами населених пунктів на території Косенівської сільської ради Новоград-Волинського району на підставі договорів оренди земельних часток (паїв), що укладені із фізичними особами, для ведення сільськогосподарського виробництва використовувало 470 земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 1403,99 га. Також, використовувало для тих же цілей земельні ділянки площею 145,74 га із не витребуваних земельних часток (паїв). Вказані земельні ділянки використовувались товариством єдиними масивами, в якому також використовувались передбачені проектом землеустрою щодо реорганізації території земельних часток (паїв) реформованого КСП Воля, господарські шляхи (польові дороги) площею 31,56 га. Крім того, ПСП Граніт за межами населених пунктів на території Майстрівської сільської ради Новоград-Волинського району на підставі договорів оренди земельних часток (паїв), що укладені із фізичними особами, для ведення сільськогосподарського виробництва використовувало 53 земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 114,39 га. Вказані земельні ділянки використовувались товариством єдиними масивами, в якому також використовуються, передбачені проектом землеустрою щодо реорганізації території земельних часток (паїв) реформованого КСП Вікторія, господарські шляхи (польові дороги) площею 2,6724 га. Крім того, ПСП Граніт за межами населених пунктів на території Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району на підставі договорів оренди земельних часток (паїв), що укладені із фізичними особами, для ведення сільськогосподарського виробництва використовувало 303 земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 827,9558 га. Також, використовувало для тих же цілей земельні ділянки площею 96,09 га із не витребуваних земельних часток (паїв). Вказані земельні ділянки використовувались товариством єдиними масивами, в якому також використовуються, передбачені проектом землеустрою щодо реорганізації території земельних часток (паїв) реформованого КСП Надія, господарські шляхи (польові дороги) площею 17,76 га, та реформованого КСП Мир, господарські шляхи (польові дороги) площею 3,50 га.

Вказані господарські шляхи (польові дороги) відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 Земельного Кодексу України віднесені до несільськогосподарських угідь земель сільськогосподарського призначення.

ОСОБА_3, в особі директора ПСП Граніт, в порушення вимог земельного законодавства України, не маючи правовстановлюючих документів на земельні ділянки під вказаними господарськими шляхами, що передбачені ст. 126 Земельного кодексу України, діючи умисно, в інтересах очолюваного ним підприємства, що виразились у прагненні здобути вигоду матеріального характеру в результаті незаконного отримання додаткового врожаю, зменшення затрат, достовірно знаючи, що ПСП Граніт не має права самовільно використовувати земельні ділянки державної власності, усвідомлюючи протиправність своїх дій та відсутність у неї права на вказані земельні ділянки, самовільно зайняла та використовувала земельні ділянки господарські шляхи (польові дороги) реформованих КСП Граніт, площею 39,9621 га., що спричинило шкод інтересам держави в розмірі 28 062,99 грн., КСП Воля площею 31,56 га., що спричинило шкоду інтересам держави в розмірі 22162,69 грн., КСП Вікторія площею 2,6724 га., що спричинило шкоду інтересам держави в розмірі 1876,67 грн., КСП Надія площею 17,76 га. та КСП Мир, площею 3,50 га, що спричинило шкоду інтересам держави в розмірі 14 929,62 грн. А всього ПСП Граніт самовільно зайняло та використовувало земельні ділянки господарські шляхи (польові дороги) загальною площею 95,4545 га., що спричинило значну шкоду інтересам держави в розмірі 67031,97 грн.

24.04.2013 року ОСОБА_3 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав, в ньому передбачених.

Підозрювана ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необгрунованість.

Дослідивши матеріали клопотання та давши їм належну оцінку, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, приходжу до висновку, що прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Зазначених в клопотанні доказів, на які послався слідчий, недостатньо для того, щоб дійти до переконання в наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КПК України.

Також прокурором та слідчим не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який зазначається в клопотанні, а саме, що підозрювана ОСОБА_3 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, та перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки в клопотанні не наведено жодного конкретного факту чи обставини, які б вказували на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не надано жодного доказу на підтвердження реального існування цього ризику.

Вважаю за необхідне вказати, що ризики, про які зазначається в клопотанні, передбачаються не п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, ризики, про які зазначено в клопотанні, не співпадають з посиланнями на відповідну норму КПК України.

Ч. 2 ст. 194 КПК України однозначно вказує, що слідчий суддя ЗОБОВЯЗАНИЙ постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме : 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, зважаючи на його необґрунтованість.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 179,193, 194, 196, 205, 309 КПК України -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області старшого капітана міліції ОСОБА_2, погоджене прокурором Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1, про застосування в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471 від 15.12.2012 року щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 1 КК України, ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, відмовити за його необгрунтованістю.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : М.Г. Гичко