Провадження № 1-кп/461/350/13
У Х В А Л А
03.12.2013 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова
головуючого судді Юрківа О.Р.
при секретарі Чорненькій К.М.
з участю прокурора Горин Х.В.
захисників ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України , -

у провадженні суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6-Р.О. за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_1 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під варту на особисте зобовязання, мотивуючи своє клопотання тим, що на час розгляду справи обвинувачений не має на меті переховуватись від суду, не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того вказує на те, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, раніше не судженим, має постійне місце проживання, майнова шкода завдана злочином відшкодована, а тому просить змінити запобіжний захід на більш мякий.
Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора про відмову в задоволенні клопотання, думку захисника та обвинуваченого, інших учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення оскільки, враховуючи особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, наявність постійного місця проживання, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, не дотримався обовязків запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від суду, змінити місце проживання, продовжити вчиняти аналогічні злочини, впливати на потерпілих та свідків, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 179, 176-179, 183, 199, 331 КПК України, суд,-
у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу відмовити за безпідставністю.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О.Р.Юрків.