Справа № 738/924/15-к
№ провадження 1-в/738/244/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,

з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представників установи
виконання покарань ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, просив скоротити наполовину невідбуту частину покарання.

Представник установи викання покарань в судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що він вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення.
Прокурор висловив думку про неможливість застосування до засудженого амністії, оскільки він має судимості за вчинення тяжких злочинів, вчинив тяжкий злочин під час умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарання, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

За змістом ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Положеннями статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачається скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Водночас, нормами Законів України «Про застосування амністії в Україні» та «Про амністію у 2014 році» визначеного коло осіб, до яких амністія не застосовується.

Так, відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення тяжких та /або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до п. «б» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2007 року за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2009 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 1 700 грн., і згідно з вироком він підлягав самостійному виконанню.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 12 травня 2009 року вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2009 року скасовано, призначено ОСОБА_3 за ч.2 ст. 190 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України до призначеного цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2007 року й остаточно визначено покарання у виді 5 років трьох місяців позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2009 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів в строк покарання частково приєднано покарання за вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 12 травня 2009 року і остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_3 вважається засудженим за сукупністю злочинів, один з яких відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином ч.2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2013 року ОСОБА_3 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2009 року, звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 10 (десять) місяців 24 дні обмеження волі.

В період умовно-достроково звільнення ОСОБА_3 вчинив нові злочини, в тому числі і тяжкі злочини.

Так, вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2014 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 , ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до 3 років позбавлення волі. Оскільки дані злочини були вчинені в період умовно-дострокового звільнення, то на підстві ст. 71 КК України до покарання за даним вироком було частково приєднану невідбуту частину покарання за попереднім вироком й остаточно визначено ОСОБА_3 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2014 року даний вирок залишено без змін.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2014 року, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 січня 2015 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року й остаточно ОСОБА_3 визначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 січня 2015 року скасовано в частині призначеного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України та призначено покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а саме до покарання призначеного ОСОБА_3 вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 січня 2015 року за ч.2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі частково приєднано призначене покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року й остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

З вищезазначеного вбачається, що в сукупності злочинів, за які засуджено ОСОБА_3 , тяжкими є злочини, передбачені ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України.
Зазначені вище обставини, а саме наявність двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, та вчинення знову тяжкого злочину у період умовно-достроково звільнення від відбування покарання також за тяжкий злочин, виключають можливість застосування до ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 6, 8, 9, 11 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1