печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4027/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Кицюк В.П., при секретарі Заліській Г.Г., за участю представника особи, яка подала скаргу, ОСОБА_1, слідчого Козлова П.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою директора ТОВ «Будівельна Компанія ХХI вік» ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва Козлова П.Б. від 12.02.2013 про закриття кримінального провадження № 0000005 відносно суддів Вищого господарського суду України Ткаченко Н.Г., Катеринчук Л.Й. та Заріцької А.О. за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2013 року директор ТОВ «Будівельна Компанія XXI вік» ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва Козлова П.Б. від 12.02.2013 про закриття кримінального провадження № 0000005 від 02.01.2013 за відсутністю в діях суддів Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцької А.О. складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_2 посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято фактично без проведення досудового розслідування, при цьому заявник надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства.

Заявник вказує, що замість проведення досудового розслідування шляхом збирання (отримання) доказів, слідчий в оскаржуваній постанові надав власну позитивну юридичну оцінку оскаржуваному рішенню, при цьому оскаржувана постанова не містить будь-яких висновків та правового обґрунтування наявності або відсутності в діях суддів складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Будівельна Компанія XXI вік» ОСОБА_1 в обґрунтування доводів скарги, думку слідчого, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000005 та вивчивши матеріали за скаргою, приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що директор ТОВ «Будівельна Компанія XXI вік» ОСОБА_2 звернулася до Генеральної прокуратури України із повідомленням про злочин від 13.12.2012, в якому просила внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення суддями Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцькою А.О. за фактом постановлення завідомо неправосудного судового рішення за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

02.01.2013 відомості за вищезазначеною заявою ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005, визначено підслідність розслідування кримінального провадження за прокуратурою Печерського районного суду м. Києва.

Постановою старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва Козлова П.Б. від 12.02.2013 кримінальне провадження № 0000005 закрито за відсутністю в діях суддів Вищого господарського суду України Ткаченко Н.Г., Катеринчук Л.Й. та Заріцької А.О. складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов'язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об'єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

В повідомленні про злочин від 13.12.2012 ОСОБА_2 вказала, що при винесені постанови від 22.10.2008 суддями Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцькою А.О. навмисно були порушенні норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено незаконне рішення.

Мотиви та обґрунтування наведені суддями Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцькою А.О. в судовому рішенні від 22.10.2008, а відтак стверджувати, що слідчий в ході додаткового розслідування обов'язково мав би опитати зазначених суддів не надається можливим.

Окрім того, обставини, з якими ОСОБА_2 пов'язує наявність в діях суддів Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцької А.О. кримінальних правопорушень, вона детально описала в своїй заяві, ці її пояснення отримали належну правову оцінку зі сторони слідчого.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом відібрання пояснень чи вчинення інших перевірочних дій, а відтак посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов'язковими елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Об'єктивні ознаки злочину, передбаченого ст. 375 КК України, полягають в постановленні суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Статтею 124 Конституції України імперативно встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Окрім того, право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Конвенції з прав людини, передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

Щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов'язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Оскаржуване заявником судове рішення є чинним, встановлені ним факти та обставини мають преюдиціальний характер, а відтак посилання ОСОБА_2 на незаконність постанови суду безпідставне.

Більше того, ОСОБА_2 не посилається на те, що при винесенні постанови від 22.10.2008 суддями Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. та Заріцькою А.О. були допущені істотні порушення процесуальних норм, а лише висловлює свою незгоду із застосуванням колегією суддів норм матеріального права.

Однак, та обставина, що ОСОБА_2 за спливом 3 років після ухвалення судового рішення та звернення його до виконання, внаслідок вибіркового і суб'єктивного тлумачення норм матеріального законодавства надає правову оцінку встановленим судом фактичним обставинам справи, не свідчить про незаконність судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги директора ТОВ «Будівельна Компанія ХХI вік» ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва Козлова П.Б. від 12.02.2013 про закриття кримінального провадження № 0000005 відносно суддів Вищого господарського суду України Ткаченко Н.Г., Катеринчук Л.Й. та Заріцької А.О. за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя В.П. Кицюк