Справа 688/3948/15-к
№ 1-в/688/307/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ШВК № 98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м.Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , уродженця та мешканця с.Лісоводи, Городоцького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, інваліда третьої групи, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 20.03.2012 року Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав.
Представник Шепетівської виправної колонії та прокурор заперечили щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Судом встановлено, що вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.03.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст.ст 69, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку: 14.03.2013 року, кінець строку: 14.04.2016 року. Відбуто 2/3 строку покарання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.
Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області № 98 з 07.06.2013 року. За весь період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, допустив 2 порушення режиму відбування покарання, які виражались у порушенні правил поведінки та розпорядку дня, за що 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, в 1 випадку обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру. Стягнення погашене у встановленому чинним законодавством порядку. Заохочень не мав.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Не приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу. Участі в самодіяльних організаціях засуджених не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок потягу не проявляє. На профілактичних обліках колонії не перебуває.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.
Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого, що міститься в індивідуальній програмі соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим, відношення до праці задовільне, поставлені завдання виконує під контролем.
Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії розглядалось питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України та було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення (протокол № 14 від 24.04.2015 року).
Суд дійшов висновку, що стягнення та відсутність заохочень вказує на нестабільну поведінку засудженого та його небажання стати на шлях виправлення та адаптуватися у суспільстві.
Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя