справа 274/2561/15-к провадження: 1-кп/0274/294/15
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого охоронцем ПП "Дабіжа, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 187 ч.4 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_6 ; потерпілого ОСОБА_7 ; представника потерпілого ОСОБА_8 ; захисника ОСОБА_9 ; обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 згідно договору з ПП „ Дабіжа здійснював охорону території підприємства за адресою: АДРЕСА_2 .
04.04.2015 року в період часу з 15 до 16 години він, залишивши охоронювану територію, назбирав металобрухт на території розташованого поруч непрацюючого цукрового заводу та близько 16 год. збув вказаний металобрухт раніше знайомому ОСОБА_7 за місцем проживання останнього в домоволодінні по АДРЕСА_3 за 20 гривень. За вилучені кошти ОСОБА_5 придбав спиртні напої і, повернувшись на місце роботи, вжив їх.
В цей час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грішми в сумі 1000 гривень, які були у ОСОБА_7 під час збуту металобрухту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні охорони взяв відрізок арматури довжиною 47 см. діаметром 20 мм. та близько 20 години пішов з нею до вищевказаного домоволодіння ОСОБА_7 , де викликав ОСОБА_7 з належного йому будинку під приводом повторного збуту металобрухту. Ввівши в оману останнього, ОСОБА_5 запропонував йому пройти до перехрестя вулиць 60 річчя СССР та Заводської, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб та відсутністю освітлювання вулиць, напав на ОСОБА_7 .
Утримуючи в руці заздалегідь заготовлений відрізок металевої арматури, ОСОБА_5 умисно, з метою заволодіння чужим майном, наніс ним ОСОБА_7 удар ззаду по голові, але ОСОБА_7 зумів утриматись на ногах та з місця вчинення нападу втік.
Злякавшись, що його злочинні дії викрито, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки, забійної рани задньої поверхні шиї та масивного підшкірного крововиливу на задній поверхні шиї.
Своїми умисними діями, що виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ст. 187 ч. 4 КК України.
В ході судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Цивільний позов визнав в повному обємі, як матеріальну так і моральну шкоду. По суті обвинувачення пояснив, що раніше був знайомий з потерпілим, стосунки нормальні. В той день, працюючи на території приватного підприємства „Дабіжа охоронцем, він обходив територію, де виявив декілька листків металобрухту, який зірвало з даху. Він взяв зазначений металобрухт та прийшов до потерпілого ОСОБА_7 , який проживає в районі "Корніловки". Назву вулиці та номер будинку він не знає. ОСОБА_5 здав потерпілому зазначений металобрухт, за що отримав 20 грн. За ці кошти в супермаркеті „Наш Край, який розташований неподалік від місця проживання потерпілого, він придбав пачку цигарок та пляшку води і пішов на своє робоче місце. Біля 20 години цього ж дня він знову пішов до потерпілого та покликав його на вулицю. Коли потерпілий вийшов, то він запитав за якою ціною ОСОБА_7 приймає брухт кольорового металу. Коли потерпілий відповів, то виявилось, що в нього ціна менше ніж у інших. Обвинувачений запитав чому потерпілий приймає метал дешевше чим інші. Потерпілий образився і відповів, що якщо не подобається, то обвинувачений може йти до інших. ОСОБА_5 пропонував домовитися за нормальну ціну. Потерпілий відповів, що 45 грн. це дорого, і якщо обвинуваченого не влаштовує, то щоб він йшов до інших. Обвинувачений зрозумів, що домовитись не вийде. Він запропонував потерпілому підійти та подивитися на метал, який знаходиться біля панелей. Зазначений метал він там залишив, оскільки не хотів його нести. Потерпілий пішов і по дорозі повідомив, що якщо він туди йде дарма, то обвинувачений пожалкує.
У обвинуваченого з собою був обрізок арматури, з яким він здійснював обхід території по місцю роботи. Зазначеним обрізком він наніс потерпілому удар в ділянку потилиці, після чого одразу втік. Коли приїхав додому, то попросив у тестя кошти. Тесть дав йому 100 грн., за які він поїхав в м. Київ. Через 1-2 дні він прийшов у Печерський райвідділ міліції з каяттям.
Коли він їхав в м. Київ, то до нього зателефонувала дружина і повідомила, що до них приїжджав син потерпілого з друзями, які шукали обвинуваченого та повідомили, що якщо знайдуть його раніше за міліцію, то дружина його більше не побачить.
На поставлені питання обвинувачений пояснив, що подія злочину відбулася 04.04.2015 року. Він поніс метал до ОСОБА_7 бо знав, що той приймає його. Раніше обвинувачений здавав йому метал і потерпілий одразу розраховувався. В той день на зміні він був один. Кольоровий метал привіз з собою з дому. Потім повіз його до потерпілого. Коли він здавав метал перший раз, то про ціну кольорового металу вони не говорили. Коли йшов другий раз, то при ньому було біля 7 кг. кольорового металу. Чому не приніс кольоровий метал до потерпілого на подвіря пояснити не може. Його обурило, що потерпілий сказав, що він пожалкує якщо даремно потерпілий йде. Вони йшли поряд. Відрізок арматури він залишив на території підприємства і пішов додому. Коли наносив удар потерпілому, то наміру щось брати у нього не мав. В потерпілого нічого не вимагав.
Він готовий відшкодувати шкоду, однак потерпілий гроші не бере. Дружина відправляла кошти потерпілому. Коли саме і які суми він не знає. Кошти повертаються назад, оскільки потерпілий їх відправляє поштою.
Наніс удар потерпілому, бо той його образив. Чим саме, обвинувачений пояснити не може. Від місця, де він наніс удар потерпілому, до місця, де потерпілий живе, метрів 30-40. Від місця нанесення потерпілому удару до місця де лежав метал, 5 метрів. Потерпілий не здивувався, що треба десь іти.
Відрізок арматури, якою він наносив удар потерпілому, довжиною 50 см. Вага 400 грам. Її він викинув біля собачої будки.
Обвинувачений визнає, що наніс удар потерпілому, однак не визнає, що нишпорив по кишенях. Чому потерпілий наполягає, що він нишпорив по кишенях, обвинувачений пояснити не може.
В той день спиртні напої він не вживав. Згідно своїх обовязків він не має права залишати територію. Залишив місце чергування, оскільки пішов здавати металобрухт.
Перший раз він прийшов до потерпілого біля 16 години. Другий раз біля 20 години.
Перший раз арматури при ньому не було. Вона була на території. Він не може пояснити, чому взяв арматуру коли йшов до потерпілого другий раз. Коли потерпілий розраховувався, то він бачив у нього гроші. Сума була незначна. Коли він приїхав додому, то нікого не бачив, окрім тестя. Тестю нічого не казав, що їде в м. Київ. Просто сказав, що потрібні кошти. Удар він наніс правою рукою в потилицю зверху вниз. Стояв зліва від потерпілого. В той день в нього був мобільний телефон „Нокіа, якого він загубив коли тікав з місця злочину.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого в частині заперечення факту розбійного нападу, оскільки вважає, що така позиція його захисту є намаганням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.
Не дивлячись на те, що обвинувачений свою вину визнав частково, його винуватість повністю підтверджується показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження, а саме:
показами потерпілого ОСОБА_7 який пояснив, що з обвинуваченим знайомий був раніше. Стосунків ніяких не було. 04.04.2015 року біля 14-15 години до нього прийшов обвинувачений і приніс метал. Він купив його, оскільки метал необхідний був у господарстві. Заплатив здається 20 грн. Гроші були в нього в кишені. Обвинувачений нічого не казав про те, що пізніше принесе ще метал.
Після 20 години він почув, що хтось його гукає. Коли вийшов на вулицю, то обвинувачений знаходився за кліткою. Він повідомив, що за кутом в нього лежить хороший метал і запропонував подивитися на нього.
Оскільки потерпілий знав людину раніше, то пішов з ним. Коли вони дійшли до кута він одразу відчув сильний удар по голові. Від удару потерпілий нагнувся, однак свідомість не втратив. Він одразу відчув, що нишпорять по кишенях та щось шукають. Потерпілий відскочив в бік та відчув, що по голові пішло щось гаряче. Він бігом побіг до хати. Дітей в хаті не було, вони були поряд в хаті його матері. Потерпілий вийняв мобільний телефон і повідомив дочці про пригоду. Вона одразу прибігла додому. В нього все затерпло. Дочка викликала швидку допомогу, однак та не приїжджала. Далі вони викликали далекого родича, який завіз його у лікарню.
Обвинувачений не питав чи взяв потерпілий гроші. ОСОБА_7 одразу почув від ОСОБА_5 запах алкоголю. По дорозі обвинувачений йшов позаду нього. Більше там нікого не було. Вони були удвох. Гроші в нього знаходились у кишенях шкіряної куртки. Коли потерпілий відскочив, то побачив, що стоїть обвинувачений. Він запитав, що той наробив. Чи той щось відповів, потерпілий не памятає. Скільки саме в нього було грошей потерпілий не памятає. У денний час коли він розраховувався з обвинуваченим, в кишені в нього було біля 1000 грн., а у вечірній час точно не памятає.
З обвинуваченим він ніколи не сварився. Потерпілому по пошті приходили кошти, однак він не знав від кого, тому повернув їх на пошті. Там було вказане прізвище, якого він не знає. Приходило 500, 1000 та 1500 грн. На протязі трьох місяців. Також до нього приїжджала мабуть дружина обвинуваченого, яка була з водієм. Вона просила, щоб обвинуваченому призначили менше покарання. Він відповів, що усе вирішить суд. Дружина обвинуваченого йому нічого не приносила і не пропонувала.
У день він діставав гроші із штанів. В куртці грошей не було. У вечері грошей в нього не було, бо він був у кальсонах та куртці, а гроші були в штанах. Коли обвинувачений наносив удар, то ніяких погроз не висловлював. Він нишпорив по бокових кишенях. Оскільки на дворі було темно, то потерпілий не бачив, чи було що в нього в руках. Коли він здавав метал у перший раз, то не зясовував вартість кольорового металу. Ніяких погроз, що він пожалкує, потерпілий обвинуваченому не висловлював.
Підстав оговорювати обвинуваченого у нього немає. На даний час стан його здоровя значно погіршився, його хитає при ходінні, постійно болить голова, погано став чути. Він став майже інвалідом. Потерпілий пробув 3 дні в реанімації, більше 20 днів в лікарні, потім лежав по місцю проживання. Наполягає на суворості покарання для обвинуваченого.
показами свідка ОСОБА_10 яка пояснила, що обвинувачений її чоловік, стосунки нормальні. Потерпілого не знає. Подробиці злочину вона не знає. 04.04.2015 року зранку вона провела свого чоловіка на роботу. Він заступав на добу та мав повернутися наступного дня. Коли вона зателефонувала на його телефон, то слухавку підняв невідомий чоловік та повідомив, що ОСОБА_5 вдарив людину по голові і загубив свій телефон. Чоловік після цього додому не повертався. Пізніше вони зустрілися в ОСОБА_11 і пішли в міліцію писати заяву. Чоловік не міг повернутися додому, бо його шукали невідомі люди та погрожували. Чоловік телефонував їй з іншого номера і казав, що збирається їхати в АТО. Через 4 дні після злочину вони пішли в міліцію. Друг чоловіка на імя ОСОБА_12 по телефону повідомив їй, що чоловік скоїв злочин, проломив голову. Це було на другий день. Вона їздила до потерпілого та пропонувала гроші. Він відмовився. Пропонувала 2 тис. грн. Потім пересилала через пошту частинами. Пересилала 4 рази. Гроші поверталися. Потерпілий казав, що він не хоче грошей, що її чоловік сяде на довго в тюрму.
З чоловіком вона разом 5 років. Він її ніколи не скривдив, дітей також. До дітей відносить добре. Вона є інвалідом 3 групи. Чоловік утримував сімю, заробляв кошти;
показами свідка ОСОБА_13 який пояснив, що з потерпілим добрі стосунки. З обвинуваченим не знайомий. 4 квітня 2015 року у вечірній час йому зателефонувала дочка потерпілого ОСОБА_14 та повідомила, що батькові нанесли тілесні ушкодження, він в поганому стані, вона викликала швидку, однак її немає. Свідок приїхав до них і побачив, що потерпілий сидів у прихожій і був увесь в крові. Вони завели потерпілого в автомобіль, поклали на сидіння і повезли до лікарні. Дорогою він запитав у потерпілого, що сталося. Він повідомив, що його вдарив металевим прутом охоронець з фірми по виготовленню памятників. Після того як він наніс ушкодження, то нишпорив по кишенях, шукаючи гроші. Свідок підтримував розмову, щоб потерпілий не втратив свідомість. Він доставив потерпілого до лікарні і повернувся до нього додому, де вже були працівники міліції.
Потерпілий казав, що обвинувачений шукав гроші, однак не знайшов. Шукав в усіх кишенях. Потерпілий був одягнений у підштанниках та в куртці;
показами свідка ОСОБА_14 яка пояснила, що потерпілий її батько, стосунки добрі. Обвинуваченого не знала. 4 квітня 2015 року біля 18-20 години була з батьком дома, а потім пішла до бабусі, яка живе навпроти. Далі до неї зателефонував батько і повідомив, щоб вона негайно прийшла додому, оскільки йому розбили голову. Вони прибігла до хати і побачила, що батько сидить в коридорі на тумбочці весь в крові, вся підлога також була в крові. Він пояснив, що його вдарив по голові охоронник з підприємства по виготовленню памятників на імя ОСОБА_15 . Вона почала викликати швидку, телефонувати в міліцію, а також братові ОСОБА_13 . Швидку вони не дочекались. Приїхав брат і забрав батька до лікарні. Після реанімації батько розповів, що до нього прийшов ОСОБА_15 і покликав пройти далі по вулиці, що придбати в нього метал. Коли вони підійшли на місце, то він вдарив батька по голові. Батько повідомив, що його вдарили металевим прутом. Батько потім розповідав, що обвинувачений поліз до нього в кишені, щоб забрати гроші;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2015 року, відповідно до якого потерпілий повідомив Бердичівський МВВС про те, що 04.04.2015 року невстановлена особа поблизу будинку АДРЕСА_3 заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді перелому потиличної кістки (т. 1 а. п. 11);
протоколом огляду місця події від 04.04.2015 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуте домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_3 , де було виявлено сліди бурого кольору, які стежкою вели в напрямку вул. 60 років СРСР. Також було виявлено мобільний телефон „Нокія 6300, який був загублений обвинуваченим на місці злочину, та чоловічі тапки ( т.1 а. п. 13-23);
протоколом огляду місця події від 06.04.2015 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого була оглянута територію ПП „Дабіжа, що розташована по вул. Червоній, 63 в м. Бердичеві, де було виявлено арматуру, якою обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження ( т.1 а. п. 35-38);
протоколом огляду предметів від 07.04.2015 року, відповідно до якого був оглянутий мобільний телефон „Нокія 6300 та тапки, які були вилучені під час ОМП від 04.04.2015 року (т. 1 а. п. 82);
висновком експерта за № 98 від 07.04.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки, забійної рани задньої поверхні шиї та масивного підшкірного крововиливу на задній поверхні шиї.
Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені за обставин та в термін, що вказані в постанові та потерпілим.
Враховуючі характер тілесних ушкоджень та їх розташування, вони найбільш імовірно виникли при ударі твердим продовгуватим предметом циліндричної форми, який має гострогранний кінець, що і можливо від дії металевої арматури, яка представлена на експертизу ( т. 1 а. п. 32,33);
Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в скоєні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин особливо тяжкий, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше несудимий, на утриманні має двох малолітніх дітей та дружину інваліда 3 групи.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 ч.1 п. 2 КК України помякшує покарання обвинуваченому, суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.1 п.13 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки вважає, що лише повна ізоляція обвинуваченого від суспільства буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи, що обвинувачений раніше несудимий, позитивно характеризується, на утриманні має двох малолітніх дітей та дружину інваліда 3 групи, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому мінімального строку покарання, який передбачений у санкції ст. 187 ч.4 КК України.
Процесуальні витрати також підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не змінювати, залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 16.04.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУ НП України в Житомирській області 306 грн. 90 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Речові докази:
- чоловічі тапки, які належать потерпілому ОСОБА_7 та знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , залишити потерпілому.
- відрізок металевої арматури, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів при Бердичівському BП ГУ НП в Житомирській області, знищити.
В рахунок забезпечення конфіскації майна та виконання вироку в частині цивільного позову та процесуальних витрат, арешт, накладений на мобільний телефон марки «Nokia 6300», належний обвинуваченому ОСОБА_5 , що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів при Бердичівському ВП ГУ НП в Житомирській області, не скасовувати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий ОСОБА_1
судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2