Справа № 314/2985/15-к
Провадження № 1-в/314/689/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що зробив для себе належні висновки, у скоєному злочині вину визнає, щиро розкаюється, під час відбування покарання був працевлаштований, має заохочення, чим заслужив на умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії суду пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 05 березня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не відбуту частину покарання скорочено наполовину, в установах виконання покарань знаходиться з 28 листопада 2011 року. Під час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі з 28 листопада 2011 року по 16 листопада 2012 року допустив одне порушення вимог режиму тримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення накладене до набуття вироком законної сили, заохочень не мав. З 16 листопада 2012 року по 05 серпня 2013 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання допустив одне порушення вимог установленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії, на цей час стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі з 05 серпня 2013 року по 08 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 08 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Під час тримання у Київському слідчому ізоляторі з 16 серпня 2013 року по 25 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 25 серпня 2013 року по 29 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі з 29 серпня 2013 року по 05 вересня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. З 05 вересня 2013 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня колонії. За сумлінну поведінку і ставлення до робіт з благоустрою місця позбавлення волі чотири рази заохочувався. Порушень порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований. Виконує роботи з благоустрою гуртожитку відділення СПС № 11 та локального сектору, до виконання робіт ставиться з розумною ініціативою. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, відвідує бібліотеку колонії. Приймає участь у роботі самодіяльної організації відділення СПС № 11, проявляє соціальну корисну активність в організації її роботи, входить до складу ради колективу засуджених відділення. У скоєному злочині провину визнає, розкаюється. Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_4 , якому наказом начальника колонії № 25 А/Г від 22 червня 2015 року усі заохочення скасовані, не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, зазначив, що останній за час відбування покарання характеризується позитивно, залучався до робіт з благоустрою місця позбавлення волі, приймає активну участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», у роботі самодіяльної організації відділення СПС № 11, займається самоосвітою, відвідує бібліотеку. Має чотири заохочення, які незаконно скасовані наказом начальника колонії, який, у свою чергу, був скасований внаслідок вжиття заходів прокурорського реагування. За таких обставин прокурор вважає, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення і відносно нього доцільно застосувати умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали особової справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів подання встановлено, що під час знаходження у Вільнянському слідчому ізоляторі з 28 листопада 2011 року по 16 листопада 2012 року порушував вимоги режиму тримання, за що мав одне стягнення, накладене правами начальника слідчого ізолятору, заохочень не мав.

З 16 листопада 2012 року по 05 серпня 2013 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання допустив одне порушення вимог установленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії. Заохочень не мав.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі з 05 серпня 2013 року по 08 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 08 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

Під час тримання у Київському слідчому ізоляторі з 16 серпня 2013 року по 25 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 25 серпня 2013 року по 29 серпня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі з 29 серпня 2013 року по 05 вересня 2013 року вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 05 вересня 2013 року ОСОБА_4 відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), на виробництві не працевлаштований, однак на підставі ст. 118 КВК України постійно залучається до робіт з благоустрою місця позбавлення волі та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, зокрема, під час проведення ремонтних робіт в бібліотеці колонії приймав активну участь у ремонті стелажів для книжок, займався заміною системи опалення в гуртожитку відділення СПС № 11, виконував роботи по ремонту житлової секції № 7 гуртожитку відділення СПС № 11, що об`єктивно підтверджено довідкою.

До виконання робіт засуджений ставиться з розумною ініціативою, що засвідчив представник адміністрації колонії у судовому засіданні.

З характеристики, наданої адміністрацією установи виконання покарання, а також особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, з 15 липня 2014 року включений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», а з 10 січня 2015 року - «Підготовка до звільнення», які, відповідно до розділу XXIV Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, спрямовані на формування та закріплення у засуджених прагнення до заняття суспільно-корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законодавства та прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення їх загальноосвітнього і культурного рівнів, бере активну участь у роботі самодіяльної організації відділення СПС № 11, входить до складу ради колективу засуджених відділення, займається самоосвітою, відвідує бібліотеку.

Суд враховує участь засудженого у соціально-виховних заходах при визначенні ступеня його виправлення та приходить до висновку, що заходи виправного впливу на засудженого сприяли формуванню у нього почуття відповідальності та виробленню навичок, які допоможуть реінтегруватися у суспільство, допоможуть виконувати вимоги законності та задовольняти свої життєві потреби власними силами після звільнення.

Крім того, суд враховує, що пункт «г» ст. 66 Європейських в`язничних правил рекомендує впроваджувати такі системи контактів і методів керівництва, які б сприяли встановленню позитивних стосунків між персоналом і засудженими з метою досягнення мети виправлення.

У зв`язку із вищевикладеним, суд звертає увагу, що засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, виконує їх законні вимоги. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки.

Відповідно до ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_4 дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, утримує в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна установи виконання покарань і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд і використовує їх тільки за призначенням, виконує необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд не погоджується з висновком комісії установи, яка вважає, що засуджений ОСОБА_4 , якому наказом начальника колонії № 25 А/Г від 22 червня 2015 року усі заохочення скасовані, не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України. При цьому суд враховує, що ст. 130 КВК України не передбачає можливості скасування заходів заохочення, застосованих до осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі. За результатами вжиття заходів прокурорського реагування незаконний наказ начальника колонії № 25 А/Г від 22 червня 2015 року скасований. Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , окрім інших позитивних характеристик, встановлених у судовому засіданні, чотири рази заохочувався.

Усі вище перелічені обставини свідчать, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, призначеного йому згідно вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2012 року, на невідбутий строк, що складає 10 місяців 13 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

14.09.2015

14.09.2015

22.09.2015