Справа №345/3022/15-к
і м е н е м У к р а ї н и
23.12.2015 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Сімер Перечинського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючого автослюсарем у ПП ОСОБА_4 , одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 06.03.2015 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 240 годин громадських робіт, громадянина України, за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , із середньою освітою, працюючого вантажником на ТзОВ Калуський трубний завод, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України, за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах:
У ході вчинення наведених злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, руками та ногами, наносили ОСОБА_9 тілесні ушкодження в різні ділянки тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці голови, які відповідно до висновку експерта № 85 від 30.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_5 та, невстановленою слідством особою, потерпілому ОСОБА_9 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 23 617,31 грн.
Суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчинених ними кримінальних правопорушеннях у судовому засіданні доведена повністю, а їх дії слід кваліфікувати за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнав та, пояснив, що разом із потерпілим, з яким давно знайомі і з яким займалися ремонтами автомобілів, взяли для проведення ремонту автомобіль однієї особи. З цього автомобіля потерпілий зняв акумуляторну батарею. З метою забрати у потерпілого акумуляторну батарею,він йшов до нього додому. По дорозі він зустрів свого зятя ОСОБА_5 та особу, на ім`я ОСОБА_10 . Всі разом вони прийшли до квартири потерпілого, у якій знаходилася співжителька потерпілого ОСОБА_13 , для якої він придбав пляшку пива. Згодом у квартиру зайшов потерпілий. ОСОБА_10 почав наносити йому удари у різні частини тіла у коридорі квартири, вимагаючи повернення якогось боргу. Він розбороняв їх. Згодом ОСОБА_10 взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон, для проведення відео зйомки, під час якої потерпілий повідомив, що віддає автомобіль добровільно за борги.
Після цього він, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вийшли із квартири. ОСОБА_10 дав йому ключі від автомобіля, яким користувався потерпілий і, сказав везти його до магазину в район «Підгірки» м. Калуша, оскільки сам не вміє керувати автомобілем та не має посвідчення водія. Всі троє вони поїхали туди. ОСОБА_10 по мобільному телефону зв`язався із ОСОБА_12 , якому продав автомобіль. Після цього ОСОБА_10 придбав спиртне і закуску, яку вони спожили, а також дав йому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 300 грн. Після цього він та ОСОБА_5 на таксі поїхали додому. Вважає, що перебував не в той час і не в тому місці.
Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду аналогічні наведеним показання, не визнаючи вини у вчинених злочинах. Також пояснив, що йшов до потерпілого з метою забрати у нього 200 грн., які його теща дала потерпілому для того, щоб він відвіз його дитину до лікарні у м. Івано Франківськ, чого потерпілий не зробив. Бив потерпілого тільки ОСОБА_10 . Потерпілий віддав автомобіль добровільно, який ОСОБА_10 продав ОСОБА_12 у їх присутності.
У судових дебатах ОСОБА_5 підтвердив, що також наніс кілька ударів потерпілому.
Однак вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчинених ними злочинах у судовому засіданні підтверджена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що коли він зайшов
у квартиру, то у коридорі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та особа на ім`я ОСОБА_10 , що перебувала з ними, почали його бити. Першим удар наніс ОСОБА_10 , від якого він впав. Згодом всі троє почали наносити йому удари руками і ногами у різні частини тіла. Під час цього ОСОБА_3 забрав із його куртки техталон на автомобіль та ключі. Автомобіль, який він придбав із сестрою ОСОБА_14 , перебував у нього в користуванні. Потім удари йому наносили тільки ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 розбороняв їх. Згодом вони затягли його у кімнату, посадили на ліжко, та під тиском фізичного і психологічного характеру, повідомляючи йому, що він має говорити, змусили його сказати, що він віддає їм автомобіль добровільно за борги. Це вони записували на відео за допомогою мобільного телефону. Жодних боргів перед ними він не мав. Гроші в сумі 200 грн. він повернув ще до того, а акумуляторну батарею, яку зняв із автомобіля, який ремонтував, не встиг повернути, оскільки був затриманий працівниками міліції.
Після події, каретою швидкої допомоги був доставлений в лікувальний заклад, де йому надали медичну допомогу. На суворому покаранні обвинувачених не наполягає, оскільки у них на утриманні є неповнолітні діти;
-показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що до неї зателефонував її брат ОСОБА_9 і попросив забрати його з лікарні. Після цього він повідомив, що його побили ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та невідома особа, забравши документи, ключі та автомобіль. У брата були видимі тілесні ушкодження синє вухо, з якого йшла кров. Брат зичив у неї кошти для придбання автомобіля. Цей автомобіль він придбав у особи на ім`я ОСОБА_15 та, користувався ним. ОСОБА_15 помер. На даний час на автомобіль оформлено генеральне доручення від власника на її ім`я і автомобіль знаходиться у неї на зберіганні;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що до неї у квартиру прийшли ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Говорили про борги її співжителя - потерпілого ОСОБА_16 . Коли приїхав ОСОБА_17 , то між ними виникла суперечка, а потім бійка. Бачила як ОСОБА_17 били ОСОБА_10 і ОСОБА_5 , вимагаючи віддати ключі і документи на автомобіль. Через те, що неодноразово виходила в іншу кімнату, не бачила щоб ОСОБА_3 бив ОСОБА_17 . Бачила тільки, що ОСОБА_3 розбороняв їх. Також не бачила, як проводилася відеозйомка розмови ОСОБА_17 . Подія відбувалася протягом години. Забравши документи, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 пішли із квартири і, сівши в автомобіль, поїхали. Даний автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_17 півроку. У потерпілого були тілесні ушкодження - кров з вуха, синяки на обличчі і по тілу. У зв`язку з цим вона викликала карету швидкої допомоги. Перед цією подією до неї приходили ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , однак Степана у цей день не було вдома.;
-показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що потерпілий забрав із автомобіля, який отримав для проведення ремонту, акумуляторну батарею. З приводу цього він, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 приходили до нього додому. Однак, в той день ОСОБА_9 вдома не було.
22.03.2015 року ввечері ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 приїхали до нього на автомобілі потерпілого. ОСОБА_10 сказав, що потерпілий дав йому автомобіль за борги і він хоче його продати . Він допоміг ОСОБА_10 зв`язатись по телефону із ОСОБА_12 та їздив із ними до нього. Після продажу автомобіля ОСОБА_10 дав гроші на спиртні напої, яке вони розпили. Згодом він, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на таксі поїхали додому, а ОСОБА_10 залишився. Про наявність боргів та побиття потерпілого йому нічого не відомо;
- відомостями, які вміщені у заяві ОСОБА_12 про передачу працівникам міліції автомобіля ВАЗ 2106 та ключів;
- відомостями, які вміщені у протоколі про пред`явлення осіб для впізнання та фотознімками (а.с. 109 110), згідно якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_19 22.03.2015 року приїхали до нього додому на автомобілі ВАЗ 2106 та який надалі продали ОСОБА_12 ;
- відомостями, які вміщені у протоколі про пред`явлення осіб для впізнання та фотознімками (а.с. 112 114), згідно якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_5 , ОСОБА_20 як особу, що приїжджала до нього додому на автомобілі ВАЗ 2106;
- відомостями, які вміщенні у висновку експерта № 132/85 Д (а.с. 116 117), згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження: синці та садно в ділянці голови, які утворилися від дії твердих тупих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими у вказані вище ділянки, можуть відповідати терміну вказаному у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- відомостями, які вміщені у протоколах про пред`явлення осіб для впізнання та фотознімками (а.с. 124 129), згідно якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_3 , який був за кермом автомобіля ВАЗ 2106 та ОСОБА_5 , як осіб, які разом із ОСОБА_21 приїхали до нього та пропонували йому купити автомобіль;
-відомостями, які вміщені у довідці Калуського МРВ КВІ УДПтСУ (а.с. 131), та вироку суду від 06.03.2015 року (а.с. 134), що ОСОБА_3 відбув покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, будучи засудженим вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України;
-відомостями, які вміщенні у вироку Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 16.04.2012 року (а.с. 149 151), згідно якого ОСОБА_5 був засуджений за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання 850,00 грн. штрафу;
-відомостями, які вміщенні на диску з відеозаписом (а.с. 263 264), з якого вбачається, що ОСОБА_9 говорить про добровільну передачу автомобіля під тиском особи, яка знаходиться біля нього.
Свідок ОСОБА_22 пояснила обставини придбання автомобіля її колишнім чоловіком ОСОБА_23 у м. Рогатин.
Суд не приймає до уваги покликання захисника на необхідності виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 та зміни кваліфікації інкримінованих злочинів обвинуваченому ОСОБА_5 на ст. 125 КК України, оскільки підстав для цього не здобуто у ході розгляду справи, а вина обвинувачених у інкримінованих їм злочинах підтверджена в ході розгляду кримінального провадження вище переліченими доказами.
Також суд не приймає до уваги покликання захисника на виключення із обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки повторність та направлення кримінального провадження на додаткове розслідування оскільки направлення кримінального провадження на додаткове розслідування не передбачене чинним КПК України, а відповідно до примітки ст. ст. 185 та 289 КК України, під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст. ст. 185, 186, 187, 189 191, 262, 410 КК України.
Показання обвинувачених про те, що вони не вчиняли зазначених злочинів, а потерпілий ОСОБА_9 мав перед ними борги, суд розцінює як такі, що мають на меті уникнення ними кримінальної відповідальності за вчинене.
У судовому засіданні встановлено, що 200,00 грн. потерпілому передавала теща ОСОБА_5 та не уповноважувала обвинуваченого ОСОБА_5 на повернення цих коштів у потерпілого.
Також потерпілий пояснив, що ці гроші він віддав ОСОБА_3 у майстерні у присутності його сина ще до зазначеної події.
Покликання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що потерпілий забрав із автомобіля акумуляторну батарею знайшло своє підтвердження в розгляді кримінального провадження, однак цей автомобіль передавався йому і потерпілому для проведення ремонтних робіт, як він так і потерпілий мали вільний доступ до нього і, зазначена акумуляторна батарея не належить на праві власності обвинуваченому особисто.
Показання ОСОБА_5 у судових дебатах про те, що він наніс кілька ударів потерпілому ОСОБА_9 , дані ним під тиском беззаперечних доказів, здобутих в ході розгляду кримінального провадження, не є повним визнанням вини у інкримінованих йому злочинах.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, осіб винних і обставини справи.
До обставин, які пом`якшують покарання, обом обвинуваченим, суд відносить позитивну характеристику.
Також суд враховує те, що у ОСОБА_3 є на утриманні четверо неповнолітніх дітей, а у ОСОБА_5 двоє дітей і, потерпілий не наполягає на їх суворому покаранні.
Щодо осіб обвинувачених, то суд враховує те, що ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 3 КК України, а ОСОБА_5 за ст. 190 ч. 2 КК України, однак належних висновків для себе не зробили, не стали на шлях виправлення і перевиховання, а знову вчинили зазначені злочини.
Враховуючи наведене, вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обох обвинувачених можливі при ізоляції їх від суспільства і, що їм слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, призначивши мінімальне покарання, передбачене санкціями статей 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України, без конфіскації майна.
При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинувачених ст. 69 чи ст. 75 КК України.
Запобіжні заходи обвинуваченим домашній арешт слід змінити на тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, взявши їх під варту із зали суду.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід покласти на обвинувачених та стягнути з них солідарно в дохід держави 613,80 грн. за висновки експерта № 09/18 35 від 14.05.2015 року та № 159 від 27.05.2015 року.
Керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 100, 373, 374, 376 КПК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та призначити покарання:
-за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ст. 289 ч. 2 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання рахувати з 15.45 год. 23 грудня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_3 домашній арешт змінити на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.
ОСОБА_5 визнати винуватим за ст. ст. 186 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та призначити покарання:
-за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ст. 289 ч. 2 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання рахувати з 15.45 год. 23 грудня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 домашній арешт змінити на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.
-диск DVD R із відеозаписом залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;
Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та стягнути з них солідарно в користь держави 613,80 грн. за висновки експерта № 09/18 35 від 14.05.2015 року та № 159 від 27.05.2015 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: підпис
Згідно з оригіналом
Вирок не набув законної сили

Головуючий:
23.12.2015.