Справа № 405/6754/15-к

У даний час він як власник даного автомобіля позбавлений права користуватися ним та напівпричепом, в результаті чого паралізовано підприємницьку діяльність ОСОБА_3 .
Крім того, вилучений автомобіль та напівпричіп постійно переміщають і в даний час йому невідома його доля, до управління автомобілем допускають сторонніх осіб, відтак експлуатуючи останній йому наносять збитки, так як частина автомобіля розукомплектована. Відповідальним за зберігання речових доказів, є слідчий. Відтак, досудовому слідству відомі особи, які скоїли злочин, але які до теперішнього часу не затриманні. Арешт накладався на майно фізичної особи, відносно якої не здійснюється кримінальне провадження і така, що не є учасником кримінального процесу, тим самим грубо порушуючи право власності.
Представник володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, при цьому вважає, що ухвала слідчого судді від 14.07.2015 року повинна бути скасована повністю, так як прийнята з грубим порушенням законодавства.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 заперечила проти задоволення скарги про скасування арешту майна та повернення автомобіля, пославшись на те, що слідчі дії у вказаному провадженні тривають, а також є достатні підстави вважати, що обумовлений у скарзі автомобіль використовувався як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та на ньому могли залишитися сліди злочину, тим самим вказала на законність своїх дій, так як діяла в межах кримінально процесуального законодавства. На підтвердження чого в матеріалах провадження є ухвала слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2015 року.
Згідно з п.18 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст.169 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на грошові кошти накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України. До таких критеріїв відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, закон відносить майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Слідчий суддя вважає посилання представника на те, що у слідчого судді були відсутні законні підстави вважати, що перелічені в ухвалі про арешт майна речі використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, - необґрунтованими, оскільки, у даному випадку, слідчим суддею Онуфріївського районного суду Кіровоградської області вирішувалося лише питання доцільності застосування певних обмежень, пов`язаних з необхідністю розслідування кримінального правопорушення.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя також звертає увагу на той факт, що адвокатом ОСОБА_4 порушене питання про скасування ухвали слідчого судді від 14.07.2015 року про накладення арешту на майно, однак таким правом наділений лише суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді (ст.309 КПК України).
Відповідно до п.3 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України;4) у разі скасування арешту.
Також, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказана ухвала слідчого судді від 14.07.2015 року на момент розгляду скарги не скасована, арешт з вказаного майна не знято. Слідчий суддя при вирішенні питання цієї скарги не вповноважений надавати оцінку ухвали слідчого судді щодо накладення арешту на майно. Відтак, бездіяльність слідчий не допускав, майно арештоване, а отже предмет скарги відсутній, бо вказане майно вже є арештованим та не є тимчасово вилученим.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
В частині рішення слідчого про відмову у надані ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, положення ч.7 ст.173 КПК України поширюється на суд, який здійснив постановлення відповідного рішення, а тому якщо ОСОБА_3 вважає, що він є заінтересованою особою, останній повинен звернутися із заявою про видачу ухвали до районного суду, який прийняв дане рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 306-307 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1