1Справа № 335/6147/15-к 1-кп/335/401/2015
28 вересня 2015 року Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2015 р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою суду від 3 серпня 2015 р. ОСОБА_4 було продовжено термін тримання під вартою на 60 діб з 3 серпня 2015 р. до 1 жовтня 2015 р.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом поставлене на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Захисник у судовому засіданні просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, посилаючись на те, що ОСОБА_4 інкримінованого злочину не скоював, а також на те, що у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 , який обвинуваченого не впізнав, допитана в якості свідка мати обвинуваченого ОСОБА_7 зазначила, що у день інкримінованого злочину ОСОБА_4 знаходився вдома. Також надала суду характеризуючи матеріали, які підтверджують, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, є порядною, доброзичливою людиною, і ризики стосовно того, що він може переховуватися від слідства та суду, на даний час відсутні.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що розуміє наслідки застосування домашнього арешту, та у разі зміни запобіжного заходу зобов`язується їх дотримуватися, з`являтись до суду за викликами.
Суд, заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
10 червня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 був раніше засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
Розглядаючи клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, та наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливатиме на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим шляхом.
Судом також відповідно до ст. 178 КПК України береться до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , міцність його соціальних зв`язків ОСОБА_4 не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання. Судом встановлено, що обвинувачений проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні вже була допитана в якості свідка, з огляду на що вплив на неї з боку обвинуваченого, який тримається під вартою, виключається.
Судом з огляду на приписи пункту 6 частини першої статті 178 Кримінального кодексу України також беруться до уваги позитивні побутові характеристики обвинуваченого з місця проживання.
Судом не можуть бути прийняті до уваги на даній стадії процесу посилання захисника на показання свідків, а також на інші докази, які не досліджувались у судовому засіданні, оскільки оцінка всім доказам, зібраним та дослідженим під час кримінального провадження, має надаватись судом виключно у нарадчій кімнаті під час постановлення вироку.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника обвинуваченого про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, заборонивши останньому залишати своє місце проживання цілодобово терміном на два місяці, та поклавши обов`язки прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатись без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає. На переконання суду цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, КПК України, суд
Клопотання захисника обвинуваченого про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , залишати місце свого проживання цілодобово терміном на два місяці з 28 вересня 2015 року до 26 листопада 2015 року включно, звільнивши його з під-варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатись без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу надіслати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Орган внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого повинен негайно поставити на облік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомити про це суд.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 вересня 2015 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29 вересня 2015 р. о 9:15 год.

Суддя ОСОБА_1