Справа № 534/2220/15-к
Провадження № 1кп/534/183/15
Вирок
Іменем України
21 вересня 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження № 0000915 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, військовослужбовця, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений вчинив ряд умисних злочинів проти громадської безпеки та порядку за таких обставин:
Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який з 27 жовтня 2014 року був призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, під час проходження військової служби, в лютому місяці 2015 року, знаходячись в зоні АТО на території населеного пункту в с. Новоселівка Донецької області /за невстановлених слідством обставин/ незаконно придбав дві ручні гранати РГД-5 з запалами УЗРГМ, які п`ять місяців потому, 11 липня 2015 року, скориставшись послугами служби доставки «Нова пошта» переслав на власне ім`я до м. Комсомольська, де, наступного дня, 12 липня 2015 року, отримав їх у Комсомольському відділенні «Нова пошта», прибувши у місто у строкову відпустку. Гранати обвинувачений залишив у власному незаконному зберіганні за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В продовження своєї злочинної діяльності, три дні потому, 15 липня 2015 року, близько 14-00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі дві ручні гранати РГД-5 з запалами УЗРГМ, з`явився до приміщення Комсомольської міської ради за адресою вул.. Миру, 24 та зайшовши до приймальні міського голови, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи зауваження міського голови та секретаря приймальні, безпричинно, виявляючи особливу зухвалість, та демонструючи одну з гранат, відмовляючись залишити приміщення, заявив про свій намір поспілкуватись з міським головою, і на місці вчинення злочину був затриманий службою охорони міської ради. Одна з гранат була вилучена на місці вчинення злочину на підлозі в приймальні міського голови, друга при особистому огляді обвинуваченого.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 була проведена евакуація всіх працівників чотирьохповерхової будівлі по АДРЕСА_2 з припиненням роботи розміщених в ній служб аж до закінчення робочого часу 15 липня 2015 року.

Згідно із висновком вибухотехнічної експертизи (а.с. 53-60) вилучені на місці вчиненого злочину та при особистому огляді обвинуваченого предмети являються боєприпасами - ручними гранатами РГД-5 з запалами УЗРГМ-2, які є придатними до вибуху з утворенням вражаючих елементів.
Свою вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_5 не заперечив, не пояснивши водночас мету, з якої придбав та зберігав при собі бойові припаси. Наявність при ньому гранат під час вчинення хуліганських дій в приміщенні приймальної міського голови пояснив мірами безпеки, які з його слів проявились в необхідності зберігання бойових припасів безпосередньо при ньому. Візит до міського голови пояснив нагальною потребою вирішення питання з бронежилетами та відведенням земельних ділянок військовослужбовцям. Заперечив демонстрацію гранати під час вчинення хуліганства, і суду показав, що граната випадково випала з кишені джинсів, коли він знаходився в приміщенні приймальні.

Допитана судом в якості свідка секретар приймальної міського голови ОСОБА_6 суду показала, що 15 липня 2015 року близько 14-00 год. в приймальню зайшов ОСОБА_5 з наміром поспілкуватися з міським головою. Обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння і поводився досить агресивно. Маючи на меті за будь-яких обставин запобігти конфлікту, що насувався, вона повідомила ОСОБА_5 про те, що голови немає на місці, і після того, як він залишив приймальню, зателефонувала на службу охорони та зайшла із доповіддю в кабінет до голови. Майже одразу в приймальні почула шум і на виході з кабінету зітнулась з обвинуваченим. «Посунувши» її в сторону, він, ігноруючи її зауваження, зайшов до кабінету голови з вимогою проведення з ним розмови віч-на-віч. Поступово міський голова і обвинувачений перемістились в приймальню, де ОСОБА_5 , вперто ігноруючи пропозиції голови залишити приміщення, наполягав на своєму, і саме в приймальні вона побачила, як з кишені джинсів він витягнув гранату. Як пояснила суду свідок, через схвильованість а також через те, що обвинувачений знаходився до неї спиною, його подальші маніпуляції з гранатою вона не бачила і не пам`ятає, з достовірністю зазначає лише про те, що граната впала на підлогу, і майже одразу до приміщення забігли працівники служби охорони.

Допитаний судом в якості свідка міський голова - свідок ОСОБА_7 , дав суду аналогічні показання. Суду пояснив, що діалог між ним та ОСОБА_5 тривав не більше 5 хвилин, проте неадекватні дії обвинуваченого, який перебував в нетверезому стані, поводив себе досить агресивно, і не бажав іти ні який контакт, безумовно викликали у нього занепокоєння. Свідок показав суду, що ОСОБА_5 не висував будь-яких вимог відносно бронежилетів, виділення житла чи земельних ділянок, наполягаючи лише на спілкуванні віч-на-віч. Повільно пересуваючись разом із ОСОБА_5 на вихід з кабінету, він / ОСОБА_7 / мав на меті лише вивести його в загальний коридор, щоби на будь-який випадок скористатися допомогою кого-небудь з чоловіків. Вже в приймальні ОСОБА_5 вийняв з кишені штанів гранату та зухвало запитав «чи йому не страшно». Вочевидь через стан сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_5 він упустив гранату долу, і майже одразу був затриманий працівниками служби охорони.

Обидва свідка показали суду, що сприймаючи демонстрацію гранати /через непередбачуваність дій чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння/ як можливість її застосування цілком реально, будь-яких активних дій по відношенню до обвинуваченого не вчиняли, а його поведінку обоє в судовому засіданні охарактеризували «як неадекватну».
Судом встановлено, що на місці вчинення хуліганства ОСОБА_5 був затриманий працівниками служби охорони, із одночасним вилученням обох гранат: однієї - на місці вчинення злочину, другої - при особистому огляді обвинуваченого, що підтверджене в матеріалах провадження письмовими доказами протоколом огляду місця події із вилученням бойових припасів (а.с. 61-68) та висновком вибухотехнічної експертизи (а.с. 53-59).

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 в порушенні громадського порядку за ознакою кримінально караного хуліганства та правової кваліфікації його дій, суд наголошує про наступне:

Громадський порядок визначається в юридичній літературі як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми. Хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Зазначений у ч. 1 ст. 296 КК термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві, а обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Встановлені судом обставини вчиненого злочину робочий час, приміщення міської ради, велика кількість людей, демонстрація боєприпасів, реальне сприйняття очевидцями хуліганства можливості їх застосування, та наприкінці тривала, протягом трьох годин паралізація роботи державної установи в своїй сукупності дають суду підставу дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінально карного діяння. При цьому, за переконанням суду, з врахуванням схильності ОСОБА_5 до вчинення хуліганських дій в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 106) явною (очевидною як для нього, так і для оточуючих) неповагою до суспільства в ситуації з інкримінованим злочином стало прагнення останнього показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та протиставити себе іншим громадянам та системі соціальних правил в цілому.

Оцінюючи представлені за згаданим епізодом пред`явленого обвинувачення докази в їх сукупності, суд має також всі підстави дійти висновку, що демонстрація боєприпасів з боку ОСОБА_5 під час вчинення ним хуліганства мала місце, що підтвердили допитані судом свідки, а його посилання на ту обставину, що граната з кишені його штанів випала випадково, є непереконливими з точки зору звичайної логіки в частині можливості випадіння предмету подібної ваги та форми з кишені джинсів, по друге спростовуються показаннями свідків, які поведінку обвинуваченого в один голос охарактеризували аж ніяк, як таку, що мала ознаки розгубленості або схвильованості, з огляду на що обрана ОСОБА_5 в цій частині захисту позиція розцінена судом нічим іншим, як спробою пом`якшити обставини вчиненого злочину.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки вчинення хуліганства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, як він визначений органом досудового розслідування, суд наголошує про наступне:

Кваліфікуючою ознакою хуліганства, що передбачена ч. 4 ст. 296 КК, є застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для заподіяння тілесних ушкоджень.

Диспозиція ч. 4 ст. 296 КК (в редакції 2001 р.) на відміну від диспозиції ч. 3 ст. 206 КК (в редакції 1960 р.) не містить такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як спроба застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для заподіяння тілесних ушкоджень. В цьому сенсі, порівняння згаданих норм кримінального права дає суду підставу зробити висновок про те, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Таке застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета полягає у фактичному їх використанні для спричинення шкоди здоров`ю та заподіяння тілесних ушкоджень з використанням бойових властивостей зброї або боєприпасів. Як зазначив ВСУ в узагальненні проведеному за наслідками «Розгляду судами кримінальних справ про хуліганство в 2004 році», застосуванням зброї та інших предметів слід визнавати не тільки їх реальне умисне застосування для спричинення тілесних ушкоджень, а й у разі, коли виникає ситуація реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю потерпілого. Однією із обов`язкових умов наявності застосування зброї чи інших предметів як ознаки цього виду хуліганства є спрямованість їх на спричинення шкоди здоров`ю людей.
Визначивши доведеність фактичних обставин справи, зокрема грубого порушення ОСОБА_5 громадського порядку, суд водночас наголошує на тому, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження наявність в діях ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (як вона зазначена органом досудового розслідування в обвинувальному акті (а.с. 3), оскільки сама по собі демонстрація згаданих предметів, при якій ОСОБА_5 не мав за меті заподіяти будь-кому тілесні ушкодження /що мало місце в даній ситуації/, не створила реальної загрози життю або здоров`ю людей, що є недостатнім для кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд, з урахуванням положень ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду, вважає, що правова кваліфікація дій обвинуваченого підлягає зміні в сторону її пом`якшення, а висунуте за цим епізодом обвинувачення слід визнати доведеним в частині вчинення ОСОБА_5 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та проявилось у демонстрації бойових припасів, тобто вчинення ним кримінально карного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.296 КК України.

В іншій частині пред`явленого обвинувачення кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України суд вважає вірною, а його вину доведеною повністю, оскільки він незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав бойові припаси.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

В якості обставини, що обтяжує покарання, судом врахований факт вчинення хуліганства в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 69).

З 27 жовтня 2014 року ОСОБА_5 проходив службу у Збройних силах України в зоні АТО (а.с. 79). Має позитивні службові характеристики (а.с. 110). За мужність та героїзм нагороджений хрестом «За оборону Маріуполя», почесною грамотою (а.с. 81) та почесною відзнакою «Учасник бойових дій» (а.с. 83). Під час проходження військової служби мав загострення із здоров`ям (а.с. 108). Отримання захворювання висновком ЛКК (а.с. 109) пов`язане з проходженням військової служби. На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 86). До призову на військову службу /зі слів самого обвинуваченого/ займався підприємницькою діяльністю. Реєстрації по м. Комсомольську не має (а.с. 84). Не одружений, проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 . Згідно із представленою довідкою (а.с. 85), мешканці згаданої квартири характеризуються сусідами з негативного боку. В серпні 2014 року притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст..173 КУпАП в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 106).

Вирішуючи питання щодо виду покарання та приймаючи до уваги всі дані про особу обвинуваченого, який вчинив ряд умисних, в т.ч. тяжкий злочин проти громадського порядку та безпеки, враховуючи наявність обтяжуючої покарання обставини та приймаючи до уваги, що об`єктом одного із вчинених ОСОБА_5 злочину є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту зброї та бойових припасів, враховуючи підвищену загрозу згаданих предметів для суспільства в цілому при їх неконтрольованому поширенні, що мало місце в даній ситуації, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд, з врахуванням схильності ОСОБА_5 до вчинення хуліганських дій в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що відбувати покарання він повинен лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховуючи відсутність тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_5 приймаючи до уваги наявність бойових заслуг перед Державою, стан здоров`я та пом`якшуючу покарання обставину визнання обвинуваченим своєї вини, суд має всі підстави визнати дані обставини в якості пом`якшуючих покарання, і таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а службові характеристики за місцем проходження військової служби розцінити в якості позитивної характеристики обвинуваченого, з огляду на що, з врахуванням того, що призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.263 КК України в даному випадку є явно недоцільним, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України, шляхом призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції згаданої норми, та призначити мінімальній строк покарання у вигляді арешту, що передбачений ч.1 ст.296 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при визначенні остаточного покарання за сукупністю вчинених злочинів.

Питання про речові докази (а.с. 91), та судові витрати (а.с. 52) вирішене судом у відповідності до положень ст.100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч.1 ст. 296 КК України із призначенням покарання:

за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

за ч.1 ст.296 КК України у вигляді шести місяців арешту.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою. Строк покарання відраховувати з 15 липня 2015 року з 14-20 год.
Речовий доказ по справі (а.с. 91): диск з відеозаписом залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

На користь держави стягнути з засудженого судові витрати, пов`язані з проведенням вибухотехнічної експертизи в розмірі 797 грн. 94 коп..

На вирок суду протягом 30 днів з часу проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1