Справа № 583/3188/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" вересня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 03 червня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 19 травня 2014 року, підсобного робітника 2 інженерно - будівельного відділення 2 інженерно будівельного взводу 2 інженерно будівельної роти, солдата, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

за ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України № 454/2014 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 19 травня 2014 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 . Надалі переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

У зв`язку зі створенням в АДРЕСА_2 нового військового формування 13 листопада 2014 року ОСОБА_5 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , відповідно до поіменного списку військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_3 призваних на військову службу по мобілізації, направлених до військової частини польова пошта НОМЕР_4 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 30 від 13 листопада 2014 року ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 , поставлений на всі види забезпечення та цим же наказом призначений на посаду робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_4 .

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

1 травня 2015 року об 08.00 год. під час шикування особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 виявлено факт відсутності ОСОБА_5 , який в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для проходження служби, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_4 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_5 постійно перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався.

В подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення місця служби, прибув до місця постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_4 до АДРЕСА_2 , що по АДРЕСА_3 , лише 04 вересня 2015 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 223 від 04 вересня 2015 року останній відданий як такий, що повернувся у розташування військової частини, з 4 вересня 2015 року зарахований у розпорядження командира військової частини та на всі види забезпечення.

Отже, ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 в період з 1 травня 2015 року до 3 вересня 2015 року включно, тобто протягом 125 діб.

Таким чином, підсобний робітник 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_4 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 1 травня 2015 року по 3 вересня 2015 року включно, тобто протягом 125 діб, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_4 АДРЕСА_2 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 407 КК України, а саме не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць до розташування військової частини в умовах особливого періоду.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 подано суду угоду про визнання винуватості, яка укладена ними 28 вересня 2015 року у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яку сторони просять розглянути та затвердити, згідно якої ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 407 ч. 4 КК України. Прокурор та обвинувачений визначили міру покарання ОСОБА_5 по ст. 407 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді одного місяця арешту.

Захисник обвинуваченого прохав затвердити вказану угоду судом.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор в ході судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в добровільному порядку, обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 314, 468-475 КПК України, та вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.
З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого умови даної угоди не суперечать вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370-373, 394, 468-470, 472- 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2015 року між військовим прокурором Сумського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000058 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити йому по цьому закону покарання з застосуванням ст. 69 КК України один місяць арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гаупвахті.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного його поміщення на гауптвахту.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1