Справа №1806/1-39/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/788/1/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підсудної - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_8 і прокурора ОСОБА_9 на постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 жовтня 2015 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190 КК України прокурору міста Суми для проведення додаткового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:
У даній кримінальній справі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за таких обставин.

У травні 2008 року ОСОБА_7 з метою збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно та повторно, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_8 , переконала його надати їй у борг грошові кошти на умовах того, що поверне їх через три місяці з відсотками, але насправді не збиралася цього робити.

ОСОБА_8 , знаходячись у добрих стосунках з ОСОБА_7 та довіряючи їй, будучи впевненим у порядності позичальника щодо наданої обіцянки на вчасне повернення коштів, у травні 2008 року біля магазину «Білла» по вулиці Харківська, 9 в місті Суми надав ОСОБА_7 у борг строком на три місяці під 5 % грошові кошти в сумах, відповідно, 150000 грн., 6500 доларів США, що становила за встановленим Національним банком України курсом валют 32825 грн., і 1800 Євро, що становила за встановленим Національним банком України курсом валют 14215 грн.85 коп. При цьому, ОСОБА_8 не здогадувався , що ОСОБА_7 не має наміру на повернення одержаних від нього коштів.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами на загальну суму 197076 грн. 85 коп., належавшими ОСОБА_8 , обернула їх на власну користь, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, оскільки зазначена сума більше ніж у шістсот разів перевищила неоподаткований мінімум доходів громадян, офіційно встановлений на час вчинення злочину.

У даній кримінальній справі вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 17 вересня 2014 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та звільнення її від цього покарання на підставі ст. ст. 49, 74 КК України, а також в частині засудження ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за ч.3 ст. 191 КК України та в частині задоволення цивільного позову прокурора до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і цивільного позову ТОВ «Русмет» до ОСОБА_10 набрав законної сили.

Крім того, у цій же справі вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 11 лютого 2015 року, яким ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України та задоволено заявлені до нього позови прокурора і ТОВ "Русмет" - також набрав законої сили.

Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 жовтня 2015 року ухвалено кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, виділити в окреме провадження та направити прокурору міста Суми для проведення додаткового розслідування з посиланням на наявність підстав, передбачених ст. 281 КПК України 1960 р.

Мотиви постанови суду зводяться до висновку про пред"явлення органом досудового слідства ОСОБА_7 неконкретного обвинувачення і порушення внаслідок цього права підсудної на захист та перекладення на неї обов"язку доказування її невинуватості.

При цьому, суд вважає, що органами досудового розслідування не встановлено і не досліджено доказів щодо обставин дій ОСОБА_7 , спрямованих на обман потерпілого та використання довірливих відносин з ним і наявності у неї умислу на неповернення коштів потерпілому, що за змістом пред"явленого обвинувачення такі обставини констатовані формально в умовах посилання сторони обвинувачення як на докази на покази потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколи процесуальних дій з ними під час досудового розслідування, протоколи очних ставок, протоколи пред"явлення для впізнання, які на думку суду є недостатніми.

У поданих апеляціях:

- Потерпілий ОСОБА_8 просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, висновки якої не відповідають зібраним у кримінальній справі доказам, на підставі яких в ході досудового слідства належно, відповідно до вимог ст. 64 КПК України 1960 року встановлено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, а висновок суду про перекладення на підсудну обов`язку доказування її невинуватості є необґрунтованим, оскільки підсудна ОСОБА_7 , взагалі, як на досудовому слідстві, так і в суді заперечувала свою причетність до скоєного злочину в умовах, коли її вина підтверджується достатніми належними доказами, зокрема, його показами як потерпілого, показами свідка ОСОБА_14 , як особи, що була присутня при передачі коштів, протоколами очних ставок, протоколами пред`явлення для впізнання.

- Прокурор ОСОБА_9 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотні порушенням судом вимог кримінально - процесуального закону, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На думку прокурора, невідповідність висновків суду фактичним обставинам полягає в тому, що сукупність наданих прокурором і досліджених судом доказів прямо та безпосередньо вказує на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні шахрайських дій щодо ОСОБА_8 , а те, що ухвалюючи рішення про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування суд наперед вирішив питання про формулювання обвинувачення, не зазначив у чому конкретно полягає неповнота або неправильність досудового слідства та які саме слідчі дії необхідно провести під час додаткового розслідування, і за змістом мотивації постанови вдався до оцінки доказів у кримінальні справі, свідчить про істотне порушення судом кримінально - процесуального закону, внаслідок чого ухвалена постанова є незаконною.

Апеляційний розгляд проведено за неявки потерпілого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінальної справи та зміст поданих апеляцій, думку прокурора ОСОБА_5 , яка апеляції підтримує, думку захисника ОСОБА_6 і пояснення підсудної ОСОБА_7 , які проти поданих апеляцій заперечують, вважають постанову суду законною і обґрунтованою, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляції підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 15 Розділу ХІ « Перехідні положення» КПК України 2012 року, судовий розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_7 здійснюється в порядку Кримінально - процесуального кодексу України 1960 року.

Згідно ч.1 ст. 281 КПК України 1960 року, повернення кримінальної справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства і лише тоді, коли така неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи ( не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин, не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально - процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Також відповідно до роз`яснень п. 13 зазначеної Постанови, при вирішенні питання про наявність підстав для повернення справи на додаткове розслідування суд не вправі наперед вирішувати питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими.

Згідно ст. 64 КПК України 1960 року, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:

1) подія злочину( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;

3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;

4) характер і розмір шкоди, завданої злочином.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства по справі та внаслідок зміни прокурором в судовому засіданні, в порядку ст. 277 КПК України 1960 р., пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, зазначені вимоги кримінально - процесуального закону додержані, а тому суд мав можливість відповідно до вимог ст. 275 КПК України 1960 року розглянути кримінальну справу в межах пред`явленого підсудній обвинувачення.

За таких обставин, висновки суду про неконкретність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та порушення права підсудної на захист є безпідставними.

Також суд, мотивуючи підстави направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, неприпустимо вдався до оцінки доказів сторони обвинувачення, визнавши їх недостатніми, а тому висновки суду за таких мотивів про неповноту досудового слідства як підставу для повернення справи на додаткове розслідування є необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляцій потерпілого і прокурора про безпідставність ухвалення судом постанови про направлення даної кримінальної справи прокурору на додаткове розслідування заслуговують на увагу, оскільки зазначена постанова суду не відповідає вимогам ст. 281 КПК України 1960 р., а тому є незаконною і підлягає скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів на іншими.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 367, 377 КПК України 1960 року, п.15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляції потерпілого ОСОБА_8 і прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 жовтня 2015 року в частині рішення про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190 КК України прокурору міста Суми на додаткове розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4