У Х В А Л А

Справа №377/1281/13-к

Провадження №1-кс/377/55/13

16 жовтня 2013 року слідчий суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., при секретарі Горобинській О.Г., з участю: слідчого СВ Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1, прокурора Шиленко М.В., підозрюваного ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

УСТАНОВИВ:

16 жовтня 2013 року до суду по кримінальному провадженню № 0000338 за згодою прокурора подано клопотання слідчого СВ Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1, у якому він просить застосувати щодо ОСОБА_2, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 14.12.2013 року та утримувати в Чернігівському СІЗО з підстави наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вислухавши слідчого, підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в чому він підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч.2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. ОСОБА_2, оголошено про підозру у вчиненні: кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке полягає в тому, що він 14 жовтня 2013 року, близько 22 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку №16 Добринінського кварталу м. Славутич Київська області, побачив ОСОБА_4, та маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, вирішив побити останнього. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_2, знаходячись біля стіни будинку, ліворуч від входу до під'їзду №1 будинку №16 Добринінського кварталу м. Славутич Київської області, наніс рукою один удар по голові ОСОБА_4 Від вказаного удару ОСОБА_4 вдарився обличчям об стіну будинку та впав на землю. Після чого, не бажаючи припинити свої дії, ОСОБА_2, наніс йому один удар ногою по тулубу та один удар ногою в область скроні з лівого боку. В результаті дій ОСОБА_2, ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток лівої скроневої області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином своїми навмисними діями, що виразилися в умисному завданні тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.121 КК України. Наявність ризику вчинення ОСОБА_2, іншого кримінального правопорушення у клопотанні слідчого мотивована тим, що він вчинив одне умисне, тяжке кримінальне правопорушення, а також що він перебуваючи на волі може ухилятись від явки до органів досудового розслідування і суду і це виключає можливість застосування більш м'якого запобіжного заходу.

Однак з цим повністю погодитись не можна, оскільки сама по собі наявність підозри в умисному завданні тяжких тілесних ушкоджень не свідчить про неможливість запобігти ризику вчинення нового кримінального правопорушення без застосування іншого, не пов'язаного з триманням під вартою запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не притягався до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання і родину, у якій є малолітня дитина, дружина вагітна, на даний час працює.

Підозрюваний ОСОБА_2, повністю визнав обґрунтованість повідомленої йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення і запевнив, що злочинною діяльністю більше займатися не буде, а з потерпілим буде намагатись примиритися.

Беручи до уваги необхідність врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, вважаю, що лише тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється не є достатньою обставиною для обрання виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки для уникнення ризику вчинення нового кримінального правопорушення достатньо застосувати більш м'який запобіжний захід - домашній арешт.

За правилом ч.З ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 183, 186, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 15 грудня 2013 року.

Заборонити ОСОБА_2 протягом вказаного строку:

- у робочі дні ( понеділок, вівторок, середа,четвер,п,ятниця) з 19 годин 00 хвилин до 07 годин 00 хвилин;

- в вихідні дні (суботу, неділю) цілодобово;

залишати житло за адресою: АДРЕСА_1, у якому він зареєстрований.

Зобов'язати ОСОБА_2 до застосування електронних засобів контролю протягом встановленого строку домашнього арешту.

Встановити строк дії цієї ухвали до 15 грудня 2013 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Копія ухвали підлягає врученню підозрюваному негайно після її проголошення.

Слідчий суддя Т. О. Малишенко