Справа № 473/3582/15-к
ВИРОК
іменем України
"09" вересня 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001994 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменина, громадянина України, уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, не працює, не одружений, раніше не судимий, із професійно-технічною освітою, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В 2014 році, точну дату та час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 на березі річки Мертвовод біля вулиці Крим-Кавказ придбав пістолет, який в подальшому зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу, придбав вищезазначений пістолет, який в подальшому незаконно зберігав до 25.07.2015 року.

25.07.2015 року у період часу з 10-00 год. по 11-10 год. у ході проведення обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 у металевому сейфі, який розташований у житловій кімнаті домоволодіння за вказаною адресою, був виявлений та вилучений пістолет, який є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - 9-мм самозарядним пістолетом, виготовленим способом саморобної переробки 9-мм сигнального пістолету «ПСШ 790» № НОМЕР_1 , виробництва України, шляхом заміни ствола та запалювання отвору в затворі. Вилучений пістолет придатний до проведення пострілів.

Під час досудового слідства умисні протиправні дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

09 вересня 2015 року між прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.468, ч.4 ст.469, 472 КПК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Цією угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України передбачено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.п.2-4 ст.76 КК України. Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до вимог статті 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засідання прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на визначених в ній умовах.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.

Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі відмова від права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснив, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах. Відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 09 вересня 2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити останньому покарання, узгоджене сторонами в угоді.

Оскільки відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 вересня 2015 року між прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави - 613 грн. 80 коп. витрат за проведення експертизи.

Речові докази по справі, а саме: ручний короткоствольний гладкоствольний 9-мм самозарядний пістолет, виготовленим способом саморобної переробки 9-мм сигнального пістолету «ПСШ 790» № НОМЕР_1 , виробництва України - який зберігається у Вознесенському МВ УМВС в Миколаївській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу:

Суддя: