АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/113/16 Справа № 201/608/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, -

на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року у кримінальному провадженні №0000610 від 27 липня 2015 року, якою було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
в присутності:

адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 27 липня 2015 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Строк дії запобіжного заходу ухвалою продовжено до 21 лютого 2016 року.

Приймаючи рішення суд вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким, існують реальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які не зменшилися. а саме те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що на його думку, ухвала суду першої інстанції є незаконною, не обґрунтованою, та такою, що постановлена з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального Закону.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що слідчим та прокурором допущенні порушення процесуальних строків щодо подачі клопотання про продовження строків тримання під вартою, копії якого були вручені захиснику поза межами робочого часу, а підозрюваному поза робочим часом режимної установи управління виконання покарань. Також посилається, що дане клопотання було розглянуто Жовтневим судом у неробочий час, та під час розгляду клопотання слідчим суддею не роз`яснено прав підозрюваного, не оголошено складу суду, право підозрюваного на відвід і не з`ясовано чи бажає хтось з учасників процесу їх заявити.

Вважає, що слідчим не було дотримано вимог щодо змісту клопотання про продовження строку тримання під вартою, визначених ч. 1 ст. 184, ч. 3 ст. 199 КПК України, а саме, що в клопотанні не зазначено будь яких нових підстав або ризиків, або відомостей про не зменшення старих ризиків в обґрунтування вказаного клопотання.

На думку захисника, під час розгляду клопотання судом не встановлено чи доводять надані докази ті обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним в клопотанні.

Вказує, що слідчим суддею не було з`ясовано та не враховано відомостей про особу підозрюваного, його сімейний стан, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та батьків пенсійного віку, позитивні характеристики за місцем мешкання та роботи. Посилається, що під час обшуку були вилучені паспорти підозрюваного та службове посвідчення, у зв`язку з чим вважає, що підозрюваний не може ні вільно пересуватися, ні виїхати з України, ні потрапити до установи де працюють свідки, а від так, вважає що слідчим суддею було допущено неповноту судового розгляду.

Крім цього, захисник вважає що визначена районним судом сума застави у розмірі 1 218 000 гривень необґрунтовано завищена та завідомо непомірна для ОСОБА_7 , вказує що визначена судом сума значно перевищує заробіток підзахисного, який за 2014 рік склав 49 166,92 грн., за 2015 рік 42 270,93 грн., і що результатом визначення застави саме у такому розмірі буде безальтернативне обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, захисник зазначає що призначення застави саме у розмірі 1 218 000 гривень не відповідає загальним засадам визначення розміру застави, адже вона не кратна мінімальній заробітній платі, яка дорівнює 1 378 гривень.

Захисник також зазначає, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вважає що під час розгляду в суді першої інстанції не було доведено неможливість запобігання наявним ризикам за допомогою інших запобіжних заходів окрім тримання під вартою.

Вважає можливим застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі щодо його підзахисного, оскільки вважає, що протилежне не було доведено прокурором.

Просив скасувати дану ухвалу, обравши щодо ОСОБА_11 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, який, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, думку підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення є законним, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним переглядом встановлено, що 27 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 368 КК України.
Слідчий ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в отриманні неправомірної вигоди у розмірі 25 тисяч доларів США.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які були раніше підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду даного клопотання не зменшилися. При цьому суд визначив розмір застави, у разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти, а саме у сумі 1 218 000 гривень, яка, на думку колегії суддів, з врахуванням обставин провадження, даних про особу та сімейний стан підозрюваного, є необхідним для забезпечення дотримання підозрюваним покладених на нього прав та обов`язків. Підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів, не вбачає, адже суд при розгляді клопотання, визначаючи розмір застави, керувався саме необхідністю гарантувати дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням обставин корупційного кримінального правопорушення та наявних ризиків, які на час розгляду клопотання не змінилися. Тому колегія не вбачає підстав для задоволення апеляції захисника і в цій частині.

Також, суд визнав обґрунтованими обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки з огляду на наявність вказаних вище ризиків, які були перевірені під час судового засідання, зазначений обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні, дійсно не дозволяє завершити досудове розслідування без продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 ..

Твердження сторони захисту щодо відсутності в клопотанні посилань на нові ризики, запобігання яких треба гарантувати триманням під вартою, є безпідставним, оскільки як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді обґрунтовано йдеться про наявність та не зменшення вагомості ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу та попереднього продовження строку тримання під вартою, та які не спростовуються доводами сторони захисту. В цей же час, посилання захисника про розгляд клопотання у неробочий час, після 18 години, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, оскільки судовий розгляд відповідно до вимог ст. ст. 322 КПК України, відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Згідно журналу судових засідань, дане клопотання було розглянуто в період з 18:56 год. по 19:44 год. 18.01.2016 року.
Посилання захисника на те, що під час розгляду слідчим суддею не роз`яснено прав підозрюваного, не оголошено складу суду, право учасників судового розгляду на відвід не відповідають дійсності та спростовуються відомостями в журналі судового засідання.

Доводи в апеляційній скарзі адвоката про не встановлення підтвердження доведеності доказами обставин стосовно неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 , колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду було повно підтверджено не змінність ризиків на які вказано слідчим у своєму клопотанні. Про реальність існування вказаних ризиків в теперішній час акцентував увагу і прокурор в апеляційному суді, категорично заперечуючи можливість зміни обраного раніше та продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо посилання захисника на склад сім`ї підозрюваного, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та батьків пенсійного віку, позитивні характеристики з місця мешкання, то вони також були з`ясовані судом, але самі по собі ці відомості про особу підозрюваного, не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, остільки наявні вказані вище ризики, та те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину.

Факт вилучення паспортів підозрюваного та службового посвідчення і твердження з цього приводу адвоката щодо унеможливлення вільного пересування та виїзду за межі України підозрюваного, неможливості потрапити до установи де працюють свідки, є не спроможними, оскільки відсутність вказаних документів не може гарантувати того, що ОСОБА_7 не буде переховуватись на території України та впливати на свідків через третіх осіб або перешкоджати провадженню іншим чином.

Твердження захисника про неповноту, однобічність судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставними, остільки з журналу судового засідання, технічного запису видно, що судовий розгляд було проведено з належним дотриманням вимог КПК України, з забезпеченням прав підозрюваного на захист і під час судового засідання суд перевірив всі заявлені клопотання та аргументи адвоката, в тому числі і аналогічні наведеним в апеляції.

Доводи апелянта щодо невідповідності ухвали суду вимогам ст. 199 КПК України, є також безпідставними, оскільки з ухвали суду першої інстанції вбачається, що рішення про продовження строку тримання під вартою є належно вмотивованим, обґрунтованим та зумовлено необхідністю здійснення відповідних слідчих дій, що унеможливлюється у разі звільнення підозрюваного з-під варти, враховуючи реальну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на що правильно суд послався в своєму рішенні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і колегія не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 будь якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали суду - не вбачається.

Отже вказана ухвала є законною, обґрунтованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги, - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4