В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004143 від 22.03.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що в січні 2015 року ОСОБА_5 прийнято на роботу з іспитовим строком на посаду майстра по ремонту побутової техніки ФОП « ОСОБА_6 » в сервісний центр «Ремонт ноутбуків», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 17.

Так, ОСОБА_5 , 10 лютого 2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні сервісного центру «Ремонт ноутбуків», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 17, отримав замовлення від клієнта ОСОБА_7 на ремонт ноутбуку «ASUS S551L», та у останнього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_5 , оглянувши ноутбук «ASUS S551L», який належить ОСОБА_7 , повідомив, що вартість деталей для ремонту становить 2700 гривень, достовірно знаючи про те, що не збирається його ремонтувати.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , отримавши від потерпілої грошові кошти в розмірі 2700 гривень, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2700 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , 10 лютого 2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні сервісного центр «Ремонт ноутбуків», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 17, отримав замовлення від клієнта ОСОБА_8 на ремонт ноутбуку «Toshiba Satellite А300», та у останнього виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_5 , оглянувши ноутбук «Toshiba Satellite А300», який належить ОСОБА_8 , повідомив, що вартість ремонту становить 500 гривень, достовірно знаючи про те, що не збирається ремонтувати та повертати ноутбук.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , отримавши від потерпілого грошові кошти в розмірі 500 гривень та ноутбук «Toshiba Satellite А300», вартістю 1500 гривень, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , в середині лютого 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні сервісного центр «Ремонт ноутбуків», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 17, отримав замовлення від клієнта ОСОБА_9 на купівлю системного блоку до комп`ютера, та у останнього виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_5 повідомив, що вартість системного блоку до комп`ютера складає 4700 гривень, достовірно знаючи про те, що не збирається купувати системний блок.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , отримавши від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 4700 гривень на купівлю системного боку до комп`ютера, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 4700 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 : за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)та за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караних діянь, пов`язані з вчиненням правопорушень, після вчинення діянь та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 190 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстави для його визначення, на цьому етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання:

? за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 гривень;

? за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі 60 (шестидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1020 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 60 (шестидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1020 гривень.

Речові докази: роздруківку сторінки «Вконтакте», ДВД-диск з відеозаписом, - залишити в матеріалах кримінального провадження; оригінали талонів прийому замовлень та отримання завдатків в кількості 3 штуки, - залишити у володінні сервісного центру «Ремонт ноутбуків» ТЦ «Новус» за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 17.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1