Справа № 405/7758/15-к

05 листопада 2015 рокуслідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благоєве Іванівського району Одеської області, болгарина, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, стрільця 1 відділення 4 взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено наступні обставини.
Так, відповідно до ст.ст.4, 10, 11, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» № 1240-VII від 6 травня 2014 року, старшину ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 20 червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 червня 2014 року №144 з того ж дня старшину ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 відділення 4 взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старшина ОСОБА_4 відповідно до ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), ст.ст.1, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, старшина ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 29 вересня 2014 року вирішив вчинити дезертирство, тобто самовільно залишити військову частину з метою ухилитися від військової служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 з метою зовсім ухилитися від військової служби, старшина ОСОБА_4 29 вересня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував незаконно перебувати поза межами військової частини без поважних причин до моменту затримання службовими особами Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області о 12 год. 00 хв. 3 вересня 2015 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду ухилення від проходження військової служби у військовій частині старшина ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Благоєве Іванівського району Одеської області, болгарин, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , старшина.
О 12 год. 00 хв. 03.09.2015 року старшину ОСОБА_4 затримано співробітниками Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області та у передбачені кримінальним процесуальним кодексом України строки йому вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
04 вересня 2015 року слідчим суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 постановлено ухвалу про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Протягом п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 вніс заставу у визначеному розмірі, та зобов`язався виконувати покладені на нього обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає або перебуває; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
16 вересня 2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України.
26.10.2015 року о 11.00 год. слідчим військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 здійснено виклик ОСОБА_4 по телефону шляхом здійснення дзвінка на його особистий мобільний телефон № НОМЕР_2 для проведення з ним слідчих дій. Проте, підозрюваний ОСОБА_4 на телефонний дзвінок не відповів. Пізніше, о 14 год. 00 хв. та о 17 год. 00 хв. того ж дня слідчий ОСОБА_3 знову зателефонував підозрюваному, проте ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав.
27.10.2015 року о 9.22 год. слідчий ОСОБА_3 вкотре намагався встановити зв`язок з ОСОБА_4 по телефону, проте останній знову на дзвінки не відповідав.
Наведені дії, спрямовані на виклик ОСОБА_4 , підтверджуються копіями рапортів слідчого.
З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 та вручення йому повістки про виклик до слідчого 29 жовтня 2015 року слідчим ОСОБА_3 надіслано доручення начальнику Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області.
Згідно з рапортом помічника дільничного Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_7 , 31 жовтня 2015 року останній з метою вручення повістки відвідав адресу, за якою зареєстрований ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), проте ОСОБА_4 за місцем реєстрації був відсутній. При опитуванні сусідів та представників сільської ради с. Северинівка останні пояснили, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає.
30.10.2015 року надіслано повторне доручення начальнику Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області на вручення повістки підозрюваному ОСОБА_4 .
Згідно з рапортом помічника дільничного Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_7 , 02 листопада 2015 року останній з метою вручення повістки повторно відвідав вказану адресу, проте ОСОБА_4 за місцем реєстрації був відсутній. При опитуванні сусідів та представників сільської ради с. Северинівка останні пояснили, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю підозрюваного ОСОБА_4 за місцем реєстрації вручити повістку про з`явлення останнього до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України для участі в слідчих діях не видалось за можливе.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації не перебуває, а також те, що про зміну свого місця проживання ОСОБА_4 орган досудового розслідування не повідомляв, таким чином підозрюваний порушив обов`язки, які були покладені на нього при обрані запобіжного заходу у вигляді застави.
Оскільки підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, 04 листопада 2015 року слідчим військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук, а тому просить клопотання задовольнити.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наданого до суду клопотання та додатків до нього ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04.09.2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.11.2015 року, із визначенням відповідно до КПК України розміру застави.
Після внесення застави ОСОБА_4 було звільнено з-під варти.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Таким чином, відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який діє на час розгляду даного клопотання та яка відповідно до ч.8 ст.182 КПК України не звернена в дохід держави.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про дозвіл на затримання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,188,202 КПК України, слідчий суддя,-
у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для його подальшого приводу до Ленінського районного суду м.Кіровограда для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1