Вирок
Іменем України
13.01.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

При секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Потерпілої: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

Підсудного : ОСОБА_9 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадяниниа України, укараїнця, раніше неодноразово судимого, останній раз 22.06.2015р. Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

Встановив:
ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, останній раз 22.06.2015р. Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та 22.03.2015р., близько 18:40 год., перебуваючи на вул.Коновальця у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідучю корисливий мотив, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я та погрозою застосування фізичного насильства, відкрито заволодів Майном ОСОБА_7 , а саме: курткою марки «Терміт» чорного кольору та грошовими коштами у сумі 21 (двадцяти одної) гривні, чим заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1321 гривню.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, підтвердив обставини злочину, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що зняв з потерпілого куртку і відібрав 20 гривень, погрожував потерпілому що поб`є, якщо ОСОБА_7 не віддасть йому куртку. Куртка потрібна була обвинуваченому для власних потреб, він деякий ходив в ній, а пізніше викинув. Обвинувачений зазначив, що розуміє, що вчинив неправильно, щиро покаявся, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що 22 березня 2015 року він йшов по вул.Коновальця у м.Львові. До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_9 і запитав чи потерпілий пам`ятає його. Потерпілий спочатку відповів, що не пам`ятає, а потім задумався. Обвинувачений, погрожуючи потерпілому та шарпаючи його, почав відкрито вимагати гроші, витягнув з кишені потерпілого 21 гривню, а потім зняв куртку з потерпілого. ОСОБА_7 пішов додому, після чого викликав працівників міліції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження, не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви в добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліження інших доказів у справі, обмежившись показами обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Надавши оцінку показам обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, оскільки ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, завдавши матеріальної шкоди потерпілому на суму 1321 гривню.

Судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені п.1 ч.1 ст.66 КК України: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину, який відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває (а.с.66), пом`якшуючу обставину щире каяття.

З врахуванням вимог ст.65 КК України суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в ч.1-3 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуде повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 засуджений 22 червня 2015 року року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4-ох років позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання за ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року.

Оскільки строк відбуття покарання ОСОБА_9 згідно з вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2015 враховується з дня тримання під вартою з 15 травня 2015р., строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_9 слід рахувати з 15 травня 2015р., враховуючи строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.70, 72 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України (за сукупністю злочинів) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року , яким ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-ох років позбавлення волі, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 15 травня 2015 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1