Дата документу Справа № 314/2631/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/2631/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1594/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні, шляхом проведення, в порядку ст. 336 КПК України, відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 червня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 06 лютого 2003 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч.3, 15 ч.1 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 15 листопада 2006 року після відбування покарання;

- 15 травня 2007 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 296 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік;

про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 04 листопада 2011 року та вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2012 року. Початок строку 05липня 2011 року, кінець строку 05 січня 2017 року. Як зазначено в ухвалі суду,12 червня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно дострокового звільнення.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 04 листопада 2011 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ст. ст. 185 ч.ч.2,3, 307 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Засуджений також 09 листопада 2012 року Генічеським районним судом Херсонської області за ст. ст. 185 ч.3, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. В установах виконання покарань знаходиться з 05 липня 2011 року. Під час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі порушував вимоги режиму тримання, за що мав одне стягнення, накладене правами начальника слідчого ізолятору, заохочень не мав. З 15 грудня 2011 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що 2 рази заохочений правами начальника колонії та начальника відділення. Також має одне стягнення, накладене правами начальника відділення, яке на теперішній час погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований у котельній кочегаром, до праці ставиться сумлінно, надану роботу виконує вчасно. Залучається до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, до їх виконання ставиться з розумною ініціативою. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта», «підготовка до звільнення». Комісія установи вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05 липня 2011 року.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області, де знаходився з 05 липня 2011 року по 15 грудня 2011 року порушував вимоги режиму, а саме зберігав заборонені речі, за що мав одне стягнення накладена правами начальника слідчого ізолятору, заохочень не мав.

З 15 грудня 2011 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101), є практично здоровим та працездатним, про що свідчить медична довідка, проте працевлаштований лише протягом жовтня 2014 лютого 2015 року, а також у квітня 2015 року, що об`єктивно підтверджено довідками про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати.

Згідно з довідкою, засуджений в період з 2012 року по 2015 рік залучається до роботи з благоустрою місць позбавлення волі та поліпшення житлово - побутових умов засуджених. Тобто протягом більшої частини строку покарання засуджений залучався до праці лише в неробочій час і не більше як на дві години на день, як це визначено ст. 118 ч. 5 КВК України та розділом ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Таке відношення до праці засудженого вказує на його суб`єктивне відношення до вчиненого злочину та його наслідки.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений одного разу заохочувався правами начальника колонії та одного разу правами начальника відділення. Разом з тим, мав за весь час відбування покарання і два стягнення у вигляді догани, які на теперішній час погашені у встановленому законом порядку. Однак наявність заохочень само по собі ще не свідчить про виправлення засудженого та досягнення мети покарання.

З характеристики, наданої адміністрацією установи виконання покарань вбачається, що засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Однак окремо вказані обставини не можна прийняти як такі, що свідчать про виправлення засудженого, оскільки відповідно до ст. ст. 107 ч.3, 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна установи виконання покарань і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань. Тобто таких правил поведінки зобов`язаний дотримуватися кожен без виключення засуджений під час відбування покарання у відповідних установах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та перевиховання, та відмовив йому у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, вказує на те, що сумлінно працює, не порушує розпорядку режиму та дисципліну, сумлінно поводить себе, всі стягнення погашено у встановленому законом порядку, відбув більш 2/3 призначеного покарання, тому просить ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача; засудженого ОСОБА_7 та його адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги; прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суд дів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи засудженому в задоволенні його клопотання, суд першої інстанції вказав на те, що засуджений характеризується позитивно, але мав 2 стягнення, які погашено, має два заохочення що, на думку суду, свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.

Проте, апеляційний суд з такими висновками не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом 6 місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнень.

З довідки, наданої СІЗО, протягом відбування покарання в цій установі з початку липня 2011 року засуджений ОСОБА_7 має два заохочення, проте мав і 2 стягнення за порушення режиму відбуття покарання, але на день розгляду клопотання всі вказані стягнення вже були погашеними.

Таким чином, на день розгляду судом даного клопотання ОСОБА_7 вважався таким, що стягнень не має, тому посилання на їх наявність в судовому рішенні не є доречним.

Не менш безпідставним є і посилання суду на те,що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй совокупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та перевиховання.

. За таких обставин, ухвалу суду за наслідками розгляду клопотання засудженого не можна визнати законною та обгрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а справа новому розгляду по суті.

З матеріалів справи вбачається, що за судовими вироками ОСОБА_9 відбуває покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з 05 липня 2011 року, отже, на день апеляційного розгляду з вказаного строку вже відбув 4 роки 02 місяці 19 днів позбавлення волі, тобто, відбув більше, ніж 2/3 частини призначеного строку покарання.

З матеріалів справи також вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на день розгляду клопотання, має заохочення, стягнень не має, залучався до суспільно-корисної праці, працював сумлінно, характеризується достатньо позитивно, тому колегія суддів вважає,що клопотання засудженого є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироками Генічеського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2012 року та Новотроїцького районного суду Херсонської області від 04 листопада 2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 01рік 03 місяці 11 днів, звільнивши його з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: