УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_17
суддів: при секретарі ОСОБА_18, ОСОБА_19., ОСОБА_20
за участю прокурора засудженої захисника ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 08 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000261 щодо ОСОБА_6,

в с т а н о в и л а:

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від

28 травня 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судиму 13.04.2007 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14 січня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів скасовано, ОСОБА_6 призначено покарання за

ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі за ч. 1 ст. 289 КК України , у зв'язку із закінченням строків давності.

Виключено із резолютивної частини вироку посилання суду про застосування ст.70 КК України .

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2007 року строком 6 місяців позбавлення волі, і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 24 жовтня 2008 року, близько 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_8, взяла сокиру в коридорі вказаного домоволодіння та, користуючись безпорадним станом потерпілого, який в цей час спав у ліжку, тримаючи обома руками сокиру, нанесла серію потужних ударів по голові та обличчю останнього, чим спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які стали причиною смерті потерпілого.

Крім того, 24 жовтня 2008 року, ОСОБА_6, будучи в стані алкогольного сп'яніння, та перебуваючи на подвір'ї дачного домоволодіння, що розташоване на АДРЕСА_1 умисно, незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Мерседес Бенс» 240 ТD, який належав ОСОБА_9, виїхала автомобілем із подвір'я на дорогу, але не маючи достатніх навиків керування автомобілем, зупинилась на дорозі, біля вказаного домоволодіння, і в подальшому була затримана працівниками міліції.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженій покарання тяжкості злочину та її особі внаслідок м'якості, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_6, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 289 КК України, порушує питання про скасування судових рішень щодо неї у зв'язку з недоведеністю її вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та істотного порушення кримінального процесуального закону. Крім того, висловлює незгоду з урахуванням такої обставини, що обтяжує її покарання, як вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційні скарги прокурора та засудженої, оскільки вважає судові рішення законними, пояснення засудженої, яка підтримала доводи своєї касаційної скарги та заперечувала проти задоволення касаційної скарги прокурора, пояснення захисника ОСОБА_7, яка підтримала касаційну скаргу підзахисної, заперечувала проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду, на що посилаються засуджена у касаційній скарзі та доповненні до неї, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.

Твердження засудженої ОСОБА_6 про недоведеність її вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Такі висновки відповідають даним протоколу відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозйомки від 04.12.2008 року за участю ОСОБА_6 та її захисника, під час якого засуджена визнавши вину, підтвердила та пояснила про місце, час, та відомі лише їй обставини, які передували вчиненню умисного вбивства та його мотив, знаряддя злочину та спосіб вчинення вбивства ОСОБА_8, свої подальші дії після вчиненого вбивства. Ця слідча дія проведена у відповідності до вимог КПК 1960 року, який діяв на момент збирання та закріплення доказів вчиненого ОСОБА_6 злочину, а тому суд обгрунтовано визнав цей доказ допустимим і правильно поклав його в основу обвинувального вироку.

Крім того, вищезазначені показання ОСОБА_6 знайшли своє об'єктивне підтвердження у показах свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, щодо перебування засудженої у зазначений у вироку час на місці пригоди та незаконного заволодіння автомобілем потерпілого; свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які були понятими при вищезазначеному відтворенні обстановки і обставин події та підтвердили, що ОСОБА_6 під час його проведення вела себе спокійно, розповідала про обставини та мотив вчинення вбивства потерпілого без будь-якого примусу і підказок; показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_6 після вбивства ОСОБА_8залишила за місцем проживання ОСОБА_15 речі потерпілого, які в подальшому були вилучені; даними протоколів огляду місця події, місця вилучення речей потерпілого.

Кількість, характер та локалізація заподіяних ОСОБА_8 ударів сокирою у життєво важливий орган - голову підтверджено висновками судово-медичної експертизи.

Встановлені судом фактичні обставини вчинення вбивства ОСОБА_8, її послідуючі дії після вбивства свідчать про те, що ОСОБА_6 розуміла можливі наслідки своїх дій, передбачала й бажала настання смерті потерпілого, а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Твердження засудженої, що визнавальні покази давала під психологічним та моральним тиском працівників правоохоронних органів були предметом перевірки апеляційного суду, який аргументовано їх відхилив. З цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки наведеними вище доказами встановлено, що визнавальні покази ОСОБА_6 давала без будь - якого примусу та тиску, що також знайшло своє підтвердження у прийнятому процесуальному рішенні за заявою з цих підстав останньої про закриття кримінального провадження. Постанова про це слідчого від 31 жовтня 2014 року набрала законної сили, зацікавленими особами оскаржена у визначеному законом процесуальному порядку не була.

Наявність у потерпілого травм шиї, в тому числі і перелому ріжків під'язикової кістки, не спростовує доведеності вини засудженої у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_8, оскільки нею були спричинені сокирою несумісні з життям тілесні ушкодження останньому. Крім цього, ці обставини перевірялися судом і підтверджень на причетність до вищезазначеного вбивства інших осіб не установлено. Сама ж засуджена вчиняла вбивство, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і чітко обставин всього вчиненого, не пам'ятає.

Твердження про безпідставність та необґрунтованість урахування такої обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6, як вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, спростовуються показами самої засудженої, які вона давала за участю захисника на досудовому слідстві, а також свідка ОСОБА_12, який в день вчинення злочинів натрапив на автомобіль, у якому перебувала ОСОБА_6 і від неї відчувався запах алкоголю.

Крім того, доводи, аналогічні доводам касаційної скарги ОСОБА_6 щодо недоведеності та безпідставності її засудження за ч. 1 ст. 115 КК України були наведені в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та її захисника, вони перевірялися судом апеляційної інстанції та були правильно визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у вироку, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Вирок апеляційного суду ухвалений у відповідності до ст. 420 КПК і відповідає загальним вимогам до вироків.

Враховуючи викладене, підстав вважати ОСОБА_6 необґрунтовано засудженою за ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції правильно звільнив від покарання, призначеного засудженій за ч.1 ст.289 КК, у зв'язку із закінченням строків давності та не застосував положень ст.70 цього Кодексу.

Покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст. 65, 71 КК України, воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону які б тягли за собою безумовне скасування оскаржуваних судових рішень не встановлено.

Керуючись статтями 433, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а її касаційну скаргу та касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19