< відповідач > < третя особа >
Печерський районний суд міста Києва <
Суд-місто > Білоцерківець Олег
Справа № 4-5801/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2012 року суддя Печерського
районного суду м. Києва
Білоцерківець О.А., при секретарі
Антоненко В.В., за участю прокурора
Рубан Т.В., представника скаржника
-ОСОБА_2,розглянувши скаргу ОСОБА_3 на
дії Генеральної прокуратури України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Печерського
районного суду м. Києва зі скаргою, в
якій просить визнати незаконними дії
Генеральної прокуратури України, які
полягають у направленні за належністю
до прокуратури м.Києва повідомлення
скаржника про вчинення злочину суддею
Подільського районного суду м.Києва
ОСОБА_4.

В обґрунтування скарги зазначається,
що ОСОБА_3 звернулась до Генеральної
прокуратури України з повідомленням
про вчинення злочину суддею
Подільського районного суду м.Києва
ОСОБА_4, яку незаконно направлено до
прокуратури м.Києва за належністю.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась,
належним чином повідомлялась про день
та час розгляду справи, її представник
підтримав доводи скарги і вважав, що
рішення за заявою скаржника про
вчинення злочину суддею повинне
прийматись заступником Генерального
прокурора України чи останнім
особисто. Прокурор в судовому
засіданні проти вимог скарги
заперечувала, вважаючи її доводи
безпідставними.

Суд, заслухавши думку представника
скаржника, прокурора, попередньо
вивчивши матеріали скарги, приходить
до наступних висновків.

У відповідності з положеннями ст.55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
посадових і службових осіб. Таке право
не може бути обмеженим навіть у разі
відсутності норм закону, які б
передбачали можливість звернення
особи до суду та розгляд відповідної
скарги в порядку, визначеному
Кримінально -процесуальним кодексом
України. Зазначені конституційні
положення є нормами прямої дії.
Правовідносини, які виникли між
суб'єктом звернення та посадовими
особами Генеральної прокуратури
України, за своєю природою є
кримінально-правовими.

За таких обставин суд вважає, що
вказана скарга на дії
(бездіяльність ) Генерального
прокурора України підлягає розгляду
навіть за відсутності в Кримінально
-процесуальному кодексі України норм,
які регламентують відповідний розгляд.

У відповідності до положень ст.97 КПК
України прокурор зобов'язаний приймати
до розгляду заяви і повідомлення про
вчинені злочини, за результатами
розгляду яких повинен порушити
справу, відмовити в її порушенні або ж
направити їх за належністю.

Такі вимоги процесуального закону
старшим прокурором управління
Генеральної прокуратури України
Титаренком Л. дотримані.

01.11.2011 року повідомлення ОСОБА_3
направлене до прокуратури м.Києва для
перевірки і прийняття рішення згідно
чинного законодавства за належністю.

Посилання представника особи, що
звернулась зі скаргою, на ту обставину,
що перевірку зазначеної заяви мав
здійснити Генеральний прокурор
України чи його заступник не
ґрунтуються на вимогах Закону.

Положення п.3 ст. 48 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»наділяють
цих посадових осіб Генеральної
прокуратури України виключним правом
порушення кримінальної справи
відносно судді, однак не зобов'язують
їх самостійно проводити перевірку
заяви про злочини, вчинені суддями.

Відповідно до положень Закону України
«Про прокуратуру»органи прокуратури
становлять єдину централізовану
систему, яку очолює Генеральний
прокурор України з підпорядкуванням
нижчестоящих прокурорів вищестоящим, у
відповідності до ст.15 Закону
Генеральний прокурор України видає
обов'язкові для всіх органів
прокуратури накази, розпорядження,
затверджує положення та інструкції.
П.2.3 Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України
встановлено, що звернення, у яких
порушуються питання про притягнення до
кримінальної відповідальності суддів,
надсилаються згідно вимог Кримінально
-процесуального кодексу України до
підпорядкованих прокуратур за місцем
вчинення відповідних дій для
перевірки. У разі достатніх даних, які
вказують на наявність ознак злочину,
вчиненого суддею, матеріали перевірки
надсилаються до Генеральної
прокуратури України.

За результатами розгляду повідомлення
ОСОБА_3 Генеральною прокуратурою
України останній надано відповідь, що
підтверджується її копією, наявною в
матеріалах справи.

Зміст листа за підписом вказаної
посадової особи Генеральної
прокуратури України від 01.11.2011 року не
містить посилань на положення Закону
України «Про звернення громадян», а
лише вказує на направлення
повідомлення про вчинення злочину за
належність для проведення перевірки.

В судовому засіданні не встановлено
незаконності дій посадових осіб
Генеральної прокуратури України щодо
розгляду заяви ОСОБА_3, порушення прав
та законних інтересів останньої,
відтак не підлягають задоволенню і її
вимоги щодо повернення матеріалів до
Генеральної прокуратури України для
прийняття процесуальних рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку
про дотримання вимог закону з боку
посадових осіб Генеральної
прокуратури України при розгляді
повідомлення скаржника, відтак -про
залишення даної скарги без задоволення
в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
55 Конституції, ст.ст.94,97 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії Генеральної
прокуратури України - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом 15 діб з дня проголошення.

Суддя
О.Білоцерківець