Справа № 4-102/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 року м.
Ромни

Роменський міськрайонний
суд Сумської області в складі: головуючого-судді Ганзя О.Д., при секретарі
Заковоротній Т.І., з участю прокурора Думал С.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ромни скаргу на
постанову про порушення кримінальної справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою у якій прохає суд скасувати постанову прокурора
Роменського міжрайонного прокурора від 02 квітня 2008 року про порушення
відносно нього кримінальної справи за ч.2 ст. 286 КПК України за фактом ДТП, що
спричинило смерть ОСОБА_2 Свою скаргу обгрунтовував тим, що 23 грудня 2005 року
ОСОБА_3, керуючи мікроавтобусом «Мерседес-бенц-208» в м. Ромни по вул.
Конотопській в умовах виникнення небезпеки для руху, здійснюючи маневр об'їзду,
не впорався з керуванням на слизькій дорозі та здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_2, яка від отриманих травм померла на місці ДТП.

За фактом вказаної
дорожньо-транспортної пригоди 02 січня 2006 року було порушено кримінальну
справу за ч.2 ст. 286 КК України, а 05.07.2006 року було порушено кримінальну
справу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України. 24.08.2006 року
слідчим СВ Роменського МРВ було винесено постанову про закриття матеріалів
слідства відносно нього (ОСОБА_1) за відсутністю в його діях складу злочину. В
той же час кримінальну справу відносно
ОСОБА_3 з обвинувальним висновком було направлено до Роменського міськрайонного
суду, який 24.05.2007 року направив справу на додаткове розслідування.
08.10.2007 року слідчим СВ Роменського МРВ УМВС було винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи щодо нього (ОСОБА_1) за відсутністю в
його діях складу злочину, з якою прокурор погодився і знову направив справу по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України до суду.

Справа з 17.10.2007 року
перебувала в провадженні Роменського міськрайонного суду, який 16.04.2008 року
визнав ОСОБА_3 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
але провадження по справі закрив, застосувавши Закон України «Про амністію» від
19.04.2007 року.

На думку скаржника,
кримінальну справу відносно нього порушено незаконно, а саме в постанові від 02.04.2008 року не зазначено
приводи і підстави, передбачені ст. ст. 94, 98 КПК України, якими керувався
прокурор порушуючи кримінальну справу.

У судовому засіданні
ОСОБА_1 і його захисник вимоги скарги підтримали. Прохали оскаржувану
постанову від 04.2008 року скасувати в
частині порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК
України і відмовити в порушенні кримінальної справи проти останнього за
відсутністю в його діях складу злочину.

При цьому скаржник
вважав, що прокурор, одночасно скасувавши
постанови слідчого від 24.08.2006 року та від 08.10.2007 року і, порушивши
кримінальну справу відносно нього (ОСОБА_1), перевищив свої повноваження, бо в
цей час кримінальна справа відносно ОСОБА_3 знаходилася в провадженні суду в
стадії судового слідства. Скаржник також вважав, що порушити кримінальну справу
відносно нього міг лише суд в провадженні якого перебувала справа або прокурор
під час проведення додаткового розслідування справи.

Прокурор вважала, що
справа відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК України була порушена у відповідності з вимогами чинного
законодавства на підставі ст. ст. 94, 98, 100, 130, 215, 227 КПК України і
прохала відмовити в задоволені скарги. При цьому прокурор зазначила, що
підставою і приводами до порушення кримінальної справи були висновок
автотехнічної експертизи від 13.04.2007 року і лист-роз'яснення Центру БДР ДДАІ
від 18.12.2007 року.

Дослідивши матеріали, на
підставі яких було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1, вислухавши
пояснення останнього, його захисника та прокурора, суд приходить до висновку,
що скарга обґрунтована і підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 236-8 КПК
України, суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної
справи, перевіряє наявність приводів та підстав для винесення зазначеної
постанови, законність джерел для отримання даних, які стали підставою для
винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь
вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Відповідно до ч.8 ст.
236-8 КПК України обов'язок доведення правомірності порушення справи
покладається на прокурора.

Згідно ч.10 ст. 236-8 КПК
України суд розглядає скаргу на підставі наявних в справі матеріалів.

Суд, відкриваючи
провадженні за скаргою ОСОБА_1,
зобов'язував прокурора надати матеріали на підставі яких було прийнято
рішення про порушення кримінальної справи до 28 травня 2008 року до 12 год 00
хв, але лише 05.06.2008 року прокурором ця вимога суду була задоволена.

При цьому суду було
представлено як матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення
кримінальної справи, лише два документи - копія висновку автотехнічного
експерта Павлюка І.В. від 13.04.2007 року і копія листа від 18.12.2007 року №
3066 на адресу судді Роменського міськрайонного суду від начальника центру БДР
ДДАІ Зайченко В.М.

Суд вважає, що прокурором
не доведено правомірності порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2
ст. 286 КК України.

До цього висновку суд
прийшов з наступних підстав.

Статтею 94 КПК України
передбачені виключні приводи і підстави до порушення кримінальної справи.

В постанові прокурора від
02 квітня 2008 року, як на привід до порушення кримінальної справи, прокурор
послався на висновки автотехнічних експертиз, які вказують на наявність «в діях
водія ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України»

Приводи
до порушення кримінальної справи прямо передбачені в ч.1 ст. 94 КПК України і
висновок експертизи на який послався прокурор в постанові від 02.04.2008 року
не може бути приводом до порушення кримінальної справи, бо він є лише одним із
доказів відповідно до ст. 65 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 67
КПК України ніякі докази для суду, прокурора, слідчого і особи, яка проводить
дізнання не мають наперед встановленої сили.

Не може слугувати
приводом для порушення кримінальної справи і лист № 3066 на адресу судді
Роменського міськрайонного суду від начальника центру БДР ДДАІ Зайченко В.М.,
бо це не відповідає вимогам ст. 94 КПК України.

Таким чином, з
матеріалів, які надані прокурором до суду вбачається, що вони ніяким чином не
можуть слугувати приводами і підставою для прийняття рішення про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1

Скасовуючи постанову про
закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 від 24.08.2006 року і постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього ж від 08.10.2007
року, і одночасно порушуючи кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 286 ч.2
КК України, прокурор не врахував, що в провадженні Роменського міськрайонного
суду вже перебувала кримінальна справа відносно ОСОБА_3 за ст. 286 КК України,
а тому всупереч чинному законодавству (Закон України «Про прокуратуру», КПК
України) прокурор перебрав на себе функції нагляду за проведенням судового
слідства.

16.04.2008 року в
судовому засіданні представник потерпілих прохав кримінальну справу відносно
ОСОБА_4 повернути в прокуратуру на додаткове розслідування для об'єднання з
кримінальною справою, порушеною відносно ОСОБА_1 Однак, сам прокурор цього
клопотання представника потерпілого не підтримав, а суд своєю постановою від
16.04.2008 року це клопотання потерпілих відхилив.

Між тим ОСОБА_3 іншою
постановою суду від 16.04.2008 року був визнаний винним в тому, що «виїхав на
ліве узбіччя, де мікроавтобус під його керування почав рухатися юзом, після
чого лівою боковою частиною здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка стояла на
лівому узбіччі дороги. Від отриманих внаслідок наїзду травм ОСОБА_2 померла на
місці дорожньо-транспортної пригоди…Смерть ОСОБА_2 знаходиться в прямому
причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою». Суд також зазначив
в цій постанові, що провина ОСОБА_3 в скоєнні злочину внаслідок якого настала
смерть ОСОБА_2 підтверджується висновками автотехнічної експертизи і показами
експерта Павлюк, а також показами свідка ОСОБА_1

Ця постанова суду від
16.04.2008 року відносно ОСОБА_3 вступила в законну силу, не була оскаржена чи
опротестована як потерпілими, так і ОСОБА_3, а також самим прокурором.

Таким чином, суд вважає,
що у прокурора були відсутні будь-які
законні підстави і приводи для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1,
бо на час порушення проти останнього кримінальної справи в провадженні суду
перебувала справа відносно ОСОБА_3 за ст. 286 КК України, а на час розгляду
скарги постанова суду відносно ОСОБА_3 є чинною, саме останнього судом визнано
винним в порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася смерть
потерпілої ОСОБА_2

Оцінюючи в сукупності
матеріали, які, на думку прокурора,
стали підставою і приводами для порушення кримінальної справи, суд
приходить до висновку, що надані до суду в обґрунтування порушення кримінальної
справи матеріали не містять достатніх даних, які вказують на наявність в діях
ОСОБА_1 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а тому
скарга підлягає задоволенню, а постанова Роменського міжрайонного прокурора від
02.04.2008 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 236-8 КПК
України, ст. 94 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Роменського
міжрайонного прокурора від 02.04.2008 року в частині порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що
спричинило смерть ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК
України скасувати.

Відмовити в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.
286 КК України

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом 7 діб з дня її
винесення.

Копію
постанови надіслати Роменському міжрайонному прокурору.

СУДДЯ: підпис …

КОПІЯ
ВІРНА:

ГОЛОВА РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.Д.
ГАНЗЯ