Справа № 445/2134/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/52/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_6 у кримінальному провадження № 0000659 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 28.10.2014р., яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

виконуючий обов`язки прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 28.10.2014р., в якій просить даний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 71,72 КК України обвинуваченому призначити покарання у вигляді 1 року 24 днів обмеження волі.

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 28.10.2014р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Золочівського районного суду Львівської області від 04.07.2014р. та остаточно призначено покарання 1 рік 24 дні обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконує покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

На думку прокурора, вказаний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

В своїх доводах зазначає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався вимог ч.2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і безпідставно застосував до засудженого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків (ст.71 КК України), при цьому, останньому за попереднім вироком було призначено покарання, яке належало відбувати реально.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Обвинувачений заперечив апеляцію

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 поставлений 11.08.2014 року на облік в Золочівський РП Бродовського МВ КВІ УДПтСУ у Львівській області. З порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_7 був ознайомлений 19.08.2014 року, про що у нього було відібрано розписку. Цього ж дня ОСОБА_7 було встановлено дні явки на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої системи України. Згідно табелів виходу ОСОБА_7 станом на 22.09.2014 року відбув вісім годин з 200 годин громадських робіт та не виходив на роботу без поважних причин чим допустив прогули. Про причини невиходу на відбування кримінального покарання у виді 200 годин громадських робіт у засудженого ОСОБА_7 було відібрано письмові пояснення та винесено попередження.

Такими діями ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляцію в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_10 слід задоволити

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина засудженого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційних скаргах, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України .

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурора, що місцевий суд, призначаючи покарання засудженому, не дотримався вимог ст.65 ч.2 КК України, безпідставно застосував до ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків , хоча, за попереднім вироком Золочівського районного суду Львівської області від 04.07.2014р. йому було призначено покарання, яке належало відбувати реально.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Золочівського районного суду Львівської області в частині обрання покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню у звязку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_10 задоволити.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року, в частині обрання покарання ОСОБА_7 скасувати та постановити у цій частині новий вирок.

Обрати ОСОБА_7 покарання за ст.389 ч.2 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Золочівського районного суду Львівської області від 04.07.2014р. та остаточно призначено покарання 1 рік 24 дні обмеження волі.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4