У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого - судді

Федченка О.С.

суддів

Косарєва В.І., Таран Т.С.

за участю прокурора

Кривов'яза Я.А.

захисника

ОСОБА_2

засудженого

ОСОБА_1

потерпілих

ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 29 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 на
вирок Апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2007 року.

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом'янського
районного суду м. Києва від 14 липня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України,

не судимого засуджено

- за ст. 185 ч.
2 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 2 КК України на 4
роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 3 КК України на 4
роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ст. 289 ч. 2 КК України на 5
років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш сурового покарання більш суворим остаточно визначено покарання
у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від покарання з іспитовим
строком на 3 роки з покладанням певних обов'язків відповідно до ст. 76 КК
України.

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 17 жовтня
2007 року о 9 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в
під'їзді будинку № 13 по вул. Шепелева в м. Києві, з корисливих мотивів, з метою
збагачення за рахунок інших громадян, із застосуванням фізичного насильства, що
не є небезпечним для життя та здоров'я, відкрито заволодів плеєром “Соні”, вартістю 780 грн., який
належав потерпілому ОСОБА_5.

23 листопада 2005 року о 2 год. 30 хв. ОСОБА_1, знаходячись в квартирі
АДРЕСА_1, відкрито повторно заволодів майном, що належить потерпілій ОСОБА_3, і
зокрема телевізором “Самсунг” вартістю 1 500 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення майна,
засуджений в цей же день о 2 годині 55 хвилин, за попередньою змовою з
невстановленою слідством особою, повторно зайшли до квартири АДРЕСА_1, де, під
вигаданою причиною, став вимагати повернення шарикової ручки, що нібито залишив
раніше. В свою чергу, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в
окреме провадження, діючи за попередньою змовою з засудженим, пройшла в кімнату
квартири, де відкрито заволоділа радіотелефоном марки “Панасонік”, вартістю 200
грн., що належав потерпілій ОСОБА_3

Крім того, 11 січня 2006 року ОСОБА_1, виходячи з під'їзду будинку № 13 по
вул. Шепелева в м. Києві, побачив
автомобіль марки “ВАЗ-21011”, НОМЕР_1, і вирішив незаконно заволодіти
даним автомобілем. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне
заволодіння даним автомобілем, що належав потерплому ОСОБА_4, ОСОБА_1 проник в
салон автомобіля, де з'єднав проводи замка запалення і, таким чином, запустив
двигун автомобіля після чого поїхав з місця вчинення злочину.

Як зазначив суд, злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому були спричинені
матеріальні збитки на загальну суму 5 300 грн.

Після цього 12 січня 2006 року о 20 годині, ОСОБА_1 , знаходячись по вул. Гагаріна, 28,
с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області,
повторно таємно викрав із раніше ним викраденого автомобіля ВАЗ 21011, НОМЕР_1,
майно на загальну суму 593 грн., з яким був затриманий працівниками міліції
цього ж дня о 20 годині 30 хв. на проспекті Відрадний, 93, у м. Києві.

9 жовтня 2007 року Апеляційний суд м. Києва, названий вирок суду за
апеляцією прокурора в частині призначеного покарання скасував і постановив свій
вирок, за яким

ОСОБА_1

призначено покарання.

- за ст. 185 ч. 2 КК України - 3
(три) роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 2 КК України - 4
(чотири) роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 3 КК України - 4 (чотири) роки і 6 місяців позбавлення
волі;

- за ст. 289 ч. 2 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, а на підставі ст. 70 КК
України остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання у виді 6 років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На вирок Апеляційного суду подані касаційні скарги:

Засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, с справу направити на новий
судовий розгляд.

Доводи скарги обґрунтовуються тим, що інкримінованих злочинів він не
вчиняв, а телевізор і телефон забрав у ОСОБА_6, а не у ОСОБА_7, за борги.

Адвокат ОСОБА_2, як видно із змісту його касаційної скарги, просить вирок
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати і залишити засудженому покарання,
призначене судом першої інстанції, хоча доводи скарги обґрунтовуються тим, що в
судовому засіданні не добуто доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені злочинів, за
які його засуджено.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_1 і адвоката ОСОБА_2, які підтримала
свої касаційні скарги,
потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, які погодилися з касаційними скаргами,
думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених
засудженим злочинів.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, детально викладених у вироку, і з
ними повністю погодився суд апеляційної інстанції.

Доводи засудженого ОСОБА_1 і адвоката ОСОБА_2 про те, що в судовому
засіданні не добуто доказів винуватості засудженого у вчинені злочинів, за які
його засуджено, безпідставні.

Вони спростовуються сукупністю доказів у справі, які досліджені судом і
яким дана відповідна оцінка, про що детально викладено у вироку суду першої
інстанції.

На зазначений вирок засудженим і його захисником апеляція не подавалася і
касаційного подання щодо неправильного встановлення обставин справи, не
вносилося.

Посилання адвоката ОСОБА_2 у скарзі на те, що свідки і потерпілі не
підтвердили в судовому засіданні своїх показань на досудовому слідстві, а тому
суд постановив вирок, який не підтверджений доказами, не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Як видно із вироку, суд дав належну оцінку усім доказам у справі в тому
числі і показанням потерпілих та свідків, які вони змінювали, і дійшов
обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені злочинів, за які його
засуджено.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 і 3, 289 ч. 2 КК
України відповідає встановленим обставинам.

Разом з тим апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначеного
ОСОБА_1 покарання, за апеляцією прокурора та
постановляючи новий вирок, вийшов за межі апеляції не навівши мотивів
збільшення строку позбавлення волі засудженому.

Так, як видно із апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, вона зводилася до того, що суд необґрунтовано звільнив
засудженого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Щодо розміру покарання,
призначеного судом першої інстанції, та щодо не застосування додаткового
покарання ніяких заперечень не висловлено, хоча в резолютивній частині подання
викладена пропозиція про збільшення строку позбавлення волі до 6 років з
конфіскацією майна. (т. 2 а.с. 260-263).

Апеляційний суд, призначаючи нове покарання, теж не навів відповідних
мотивів щодо збільшення ОСОБА_1
покарання з 5 до 6 років позбавлення волі та з призначенням додаткового
покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, погодившись з встановленими судом першої інстанції фактичними
обставинами, апеляційний суд не звернув увагу на те, що потерпілому ОСОБА_4 не
були спричинені збитки на суму 5 300 грн., про які вказано у вироку.

За матеріалами справи, автомобіль ВАЗ 21011, яким незаконно заволодів
ОСОБА_1, був повернутий потерпілому (т. 1, а.с. 214, 215). Тому реальних
збитків потерпілому не заподіяно і претензій матеріального характеру він не
пред'являв.

З огляду на зазначене, та враховуючи пом'якшуючі покарання обставини і
зокрема, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, стан здоров'я засудженого
та те, що тяжких наслідків від злочинів не наступило і ОСОБА_1 вперше
притягується до кримінальної відповідальності, колегія суддів находить можливим
пом'якшити йому покарання за ст. 289 ч. 2 КК України до мінімального і без
застосування додаткового покарання.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Апеляційного суду м. Києва від 9 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_1 покарання за
ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна і вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст.
185 ч. 2, 186 ч. 2, 186 ч. 3, 289 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі
без конфіскації майна.

В решті названий вирок залишити без зміни.

судді:

Федченко О.С. Косарєв В.І. Таран Т.С.