№ 209/2664/13-к
№ 1-кп/209/144/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАИНЫ

26.09.2013 Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської
області

у складі

головуючого судді
Ковальової А.Б.

при секретарі
Золотих Л.М.

за участю сторони обвинувачення
прокурора Петропольської М.Л.

потерпілої ОСОБА_1

сторони захисту - обвинуваченого
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальне
провадження 1кп/109/144/13 відносно
обвинуваченого:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел.
Серебрянське Кольського району
Мурманської області Росії, росіянина,
громадянина України, одруженого,
освіта повна професійно-технічна, не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1
КК України;

в с т а н о в и в|біля|встановив:

Обвинувачений ОСОБА_2 згідно рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська по виконавчому
листу № 2-999/2011 від 14 червня 2011 року
зобов'язаний до сплати аліментів на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в
твердій грошовій сумі у розмірі 700
грн. щомісячно на кожну дитину,
починаючи з 19 квітня 2011 року і до
повноліття дітей. Однак ОСОБА_2, будучи
фізично здоровим, маючи можливість
працевлаштуватися та виконувати
рішення суду, офіційно не працює,
аліменти в повному обсязі не виплачує,
ніякої участі у вихованні дітей не
приймає. Таким чином, ОСОБА_2, маючи
умисел на ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів),
достовірно знаючи про необхідність їх
сплати, та будучі попередженим про
кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів, в період
часу з квітня 2011 року по квітень 2013 року
включно, злісно ухилявся від їх сплати,
тобто на протязі 25 місяців
систематично, злісно не виплачував
встановлений розмір аліментів і не
створював умов для отримання достатніх
для сплати доходів, офіційно не
працевлаштовувався, на обліку в
центрі зайнятості не перебував,
матеріальної допомоги на утримання
своїх дітей не надавав, внаслідок чого
заборгованість ОСОБА_2 по сплаті
аліментів станом на 15 травня 2013 року
становить 25337,41 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1
КК України визнав повністю та суду
пояснив, що від дійсно рішенням суду
зобов'язаний до сплати аліментів на
утримання двох своїх неповнолітніх
синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
потерпілої ОСОБА_1, він дійсно
викликався до Дніпровського відділу
ДВС та попереджався про сплату
аліментів на утримання дітей в повному
обсязі та про кримінальну
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів, але він платив
аліменти в меншій сумі, ніж
встановлено рішенням суду, купив сину
мобільний телефон та фотоапарат, 5
місяців взагалі не платив аліменти,
оскільки не мав можливості
працевлаштуватися, зараз він
працевлаштовується і буде погашати
заборгованість по аліментам.

Просив|прохав| суд
розглянути|розглядувати| справу|річ| із
застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України,
оскільки|тому що| фактичні обставини
справи|речі|, пред'явлене йому
обвинувачення та розмір
заборгованості по аліментам
|обвинувачення|йому зрозумілі, і він їх
не оспорює|заперечує|. Також розуміє, що
позбавляється права
оскаржувати|заперечувати| дані
обставини в апеляційному порядку|ладі|,
і це його добровільна і дійсна позиція.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України суд,
з урахуванням позиції обвинуваченого,
думки прокурора, який не заперечував
проти розгляду справи відповідно до ст.
349 КПК України, вважає за недоцільне
дослідження тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються. При
цьому судом з'ясовано, чи правильно
обвинувачений розуміє зміст цих
обставин, чи є його позиція
добровільною та істинною. Судом
обвинуваченому роз'яснено, що в цьому
випадку він позбавляється права
оспорювати фактичні обставини справи
та розмір цивільного позову в
апеляційному порядку, про що в справі є
розписка обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд
вважає|лічить|, що вина|вина|
обвинуваченого ОСОБА_2 в судовому
засіданні встановлена|установлена| і
доведена, а його умисні|навмисні| дії
органами досудового слідства|наслідку|
правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164
КК України як злісне ухилення від
сплати установлених рішенням суду
коштів на утримання дитини (аліментів).

Обставиною, пом'якшуючою
покарання|наказання| обвинуваченого,
суд вважає щиросердечне
|чистосердечне| каяття та
повне|цілковите| визнання|зізнання|
підсудним своєї вини|вини|.

Обставин, обтяжуючих
покарання|наказання| обвинуваченого,
судом не виявлено.

Вирішуючи питання про призначення
обвинуваченому ОСОБА_2 міри
покарання|наказання|, суд, враховує, що
вчинений ним злочин є злочином
невеликої тяжкості, враховує особу
|особистість|обвинуваченого, раніше не
судимого, який повністю визнав свою
вину|вину|, покаявся у скоєному
злочині, позитивно характеризується
за своїм місцем проживання, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
враховуючи думку потерпілої, яка
просила не призначати обвинуваченому
покарання у вигляді обмеження волі, і
|наказання| з урахуванням|з
врахуванням| принципу
індивідуалізації покарання|наказання|,
вважає|лічить|, що подальше|дальше|
виправлення і перевиховання
обвинуваченого можливо без ізоляції
його від суспільства, з призначенням
йому покарання в межах санкції ст. 164 ч.1
КК України, зі звільненням від
відбування покарання з випробуванням,
відповідно до положень ст. 75, 76 КК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в|примовляв|:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним в
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України і призначити йому
покарання у вигляді 1 (одного) року
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнити від відбування покарання з
випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_2
відповідно до положень ст. 76 КК України
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтися для
реєстрації до кримінально-виконавчої
інспекції.

Іспитовий строк обчислюється,
відповідно до положень ст. 165 КВК
України, з моменту проголошення вироку
суду.

В обранні запобіжного заходу щодо
обвинуваченого було відмовлено.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Вирок суду може бути оскаржений
учасниками процесу до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська протягом 30 днів з
моменту|із моменту| його проголошення.

Копію вироку негайно вручити після
оголошення обвинуваченому та
прокурору.

Суддя
А.Б. Ковальова