Справа № 1-72/07
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007
року Романівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Бабича С.В.,

при
секретарі Бардаш О.М.,

з участю
прокурора Бондаря С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. Стовпів Чуднівського району Житомирської
області, українця, гр-на України,
пенсіонера, освіта вища,
одруженого, мешканця с. Романівка
Романівського району Житомирської області, раніше не судимого відповідно до ст.
89 КК України, -

за ст. 364 ч. 2
КК України

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженки с. Камінь
Романівського району Житомирської області, українки, гр-нки України, освіта
вища, одруженого, працюючої головним бухгалтером ТОВ «Аграрій-Полісся»,
мешканки с. Камінь Романівського району
Житомирської області, раніше не судимої, -

за ст. 364 ч. 2
КК України

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця с. Камінь Романівського району Житомирської
області, українця, гр-на України, не
працюючого, освіта середня-спеціальна,
одруженого, мешканця с. Камінь
Романівського району Житомирської області, раніше не судимого відповідно до ст.
89 КК України, -

за ст. 364 ч. 2
КК України

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, уродженця с. Конєв
Могилів-Подільського району Вінницької
області, українця, гр-на України, не
працюючого, освіта вища, одруженого,
мешканця АДРЕСА_1 раніше не судимого, -

за ст. 364 ч. 1
КК України,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, обіймаючи в різні періоди часу протягом січня 2002 року -
грудня 2003 року посаду керівника
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. М.Марцун, пов»язану з виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських обов»язків, тобто являючись службовими
особами, на яких, відповідно до чинного законодавства України, покладено
відповідальність за організацію та здійснення контролю за правильністю
обчислення та своєчасністю сплати податків, зборів інших обов»язкових платежів
до бюджетів та ведення господарської
діяльності від імені підприємства, а ОСОБА_2, обіймаючи протягом того ж періоду
часу посаду головного бухгалтера вищевказаного підприємства, пов»язану з виконанням
адміністративно-господарських обов»язків, тобто являючись службовою особою, на
яку, відповідно до чинного законодавства України, покладено відповідальність за
організацію обчислення та своєчасністю
сплати податків, зборів інших обов»язкових платежів до бюджетів, зловживаючи
своїм службовим становищем, умисно, в інтересах
підприємства на якому вони працювали, з метою отримання протиправним
шляхом для господарської діяльності обігових коштів, в період з січня 2002 року
по грудень 2003 року, включно, не в повному розмірі сплачували до бюджету суми
нарахованого і утриманого з заробітної плати працівників товариства
прибуткового податку, справляння якого передбачалося Декретом Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 13-92 “Про прибутковий податок з
громадян”.

Так, в період часу з січня 2002 року по січень
2003 року, в який СТОВ ім. М.Марцун очолював ОСОБА_3 на основний банківський
рахунок та в касу СТОВ ім. М. Марцун
надходили кошти в сумі 767 837 грн.,
головним бухгалтером ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату працівникам в
сумі 450 033 грн., при цьому було
нараховано прибуткового податку - 62 735 грн., фактично виплачено заробітну
плату в сумі 431 310 грн., перераховано
до бюджету прибутковий податок в сумі 7
823 грн., що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам і
призвело до тяжких наслідків - ненадходженні до державного бюджету коштів в
сумі 54 912 грн.

В період часу з лютого
по жовтень 2003 року, в який СТОВ
ім. М.Марцун очолював ОСОБА_1 на основний
банківський рахунок та в касу СТОВ ім.
М. Марцун надходили кошти в сумі 531 439 грн., головним бухгалтером ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату працівникам в
сумі 275 826 грн., при цьому було
нараховано прибуткового податку - 55 442
грн., фактично виплачено заробітну плату в сумі 251 547 грн., прибутковий податок до бюджету взагалі не перераховувався, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам і призвело до
тяжких наслідків - ненадходженні до державного бюджету коштів в сумі 55 442 грн.

В період
часу з листопада по
грудень 2003 року, в який СТОВ ім. М.Марцун очолював ОСОБА_4 на основний банківський рахунок та в
касу СТОВ ім. М. Марцун надходили кошти в сумі 148 786 грн., головним бухгалтером ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату працівникам в
сумі 46 821 грн., при цьому було
нараховано прибуткового податку - 3 543
грн., фактично виплачено заробітну плату в сумі 51 540 грн., прибутковий податок до бюджету взагалі не перераховувався, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам - ненадходженні до державного бюджету коштів
в сумі 3 543 грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вину у скоєному
злочині визнали повністю і показали, що протягом часу з січня 2002 по грудень
2003 року СТОВ ім.. М.Марцун, знаходилось у скрутному матеріальному
становищі. Саме тому протягом вказаного
періоду часу максимум коштів, в тому числі, ті, які мали бути перераховані до бюджету, спрямовувались на виробничі потреби. Будучи
обізнаними про необхідність сплачувати прибутковий податок, який справлявся з
заробітної плати працівників і про постійну зростаючу заборгованість з даного
податку, вони використовували кошти, які мали бути
спрямовані на сплату прибуткового податку
на виробничі потреби підприємства.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину не
визнав, пояснивши, що очолював СТОВ ім. М.Марцун протягом нетривалого періоду
часу і фінансовими справами підприємства не цікавився. Однак підсудний ОСОБА_1
в судовому засіданні показав, що про необхідність сплати прибуткового податку
він був обізнаний, але займався переважно організаційно-розпорядчими функціями,
хоча підписував бухгалтерські документи, згідно з якими кошти підприємства
спрямовувались на виробничі потреби. Таким чином підсудній ОСОБА_1 фактично
визнав порушення порядку перерахування прибуткового податку, а факт невизнання
ним вини суд відносить до способу захисту.

Вина
підсудних, крім їх показань,
підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, допитана в судовому
засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
пояснили суду, що в період часу з січня 2002 року по грудень 2003 року вони
працювали в СТОВ ім. М.Марцун і
отримували заробітну плату, в тому числі продукцією, послугами та грішми.

Крім цього вина підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 стверджується
наступними доказами, які є в матеріалах кримінальної справи:

- довідкою № 1/26-20 від 14.01.2005 року про результати позапланової документальної
перевірки СТОВ ім. М.Марцун по питанню
своєчасності сплати прибуткового податку з громадян з додатками, згідно яких в
період часу з січня 2002 року по січень 2003 року, в який СТОВ ім. М.Марцун
очолював ОСОБА_3 на основний банківський рахунок та в касу СТОВ ім. М. Марцун надходили кошти в сумі 767 837 грн., головним
бухгалтером ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату працівникам в сумі 450 033 грн., при цьому було нараховано
прибуткового податку - 62 735 грн., фактично виплачено заробітну плату в
сумі 431 310 грн., перераховано до
бюджету прибутковий податок в сумі 7 823
грн.

В період часу з лютого
по жовтень 2003 року, в який СТОВ
ім. М.Марцун очолював ОСОБА_1 на
основний банківський рахунок та в касу СТОВ
ім. М. Марцун надходили кошти
в сумі 531 439 грн., головним
бухгалтером ОСОБА_2 було нараховано
заробітну плату працівникам в сумі 275
826 грн., при цьому було нараховано прибуткового податку - 55 442 грн., фактично виплачено заробітну
плату в сумі 251 547 грн., прибутковий податок до бюджету взагалі не перераховувався.

В період
часу з листопада по
грудень 2003 року, в який СТОВ ім. М.Марцун очолював ОСОБА_4 на основний банківський рахунок та в
касу СТОВ ім. М. Марцун надходили кошти в сумі 148 786 грн., головним бухгалтером
ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату
працівникам в сумі 46 821 грн., при
цьому було нараховано прибуткового податку -
3 543 грн., фактично виплачено заробітну плату в сумі 51 540 грн., прибутковий податок до бюджету взагалі не перераховувався (т.4
а.с. 4-13);

-
протоколом обшуку від 21.04.2007 року, в ході якого в бухгалтерії
СТОВ ім. М.Марцун були вилучені первинні
бухгалтерські документи (т. 4
а.с.319-321);

- протоколом огляду документів, в ході якого були оглянуті видаткові касові ордера, відомості про
виплату грошей в рахунок оплати праці та відомості виданої продукції в рахунок
оплати праці (т. 5 а.с.1-3);

- протоколом
виїмки від 19.04.2007 року, в ході якої у Житомирській обласній дирекції
ВАТ «Райфайзен банку Аваль» було
вилучено інформацію про рух коштів СТОВ
ім. М.Марцун (т. 4 а.с. 92);

-
протоколом виїмки від 24.04.2007 року, в ході якої були вилучені довідки
про суми виплачених і утриманих з них податків фізичних осіб СТОВ ім. М. Марцун
за період з 01.01.2002 р. по 31.12. 2003 р. ( т. 4 а.с. 250);

-
довідками про суми виплачених і утриманих з них податків фізичних осіб
СТОВ ім. М. Марцун за період з 01.01.2002 р. по 31.12. 2003 р. ( т. 4 а.с.
251-309);

-
протоколом огляду від 23.04.2007 року, в ході якого були оглянуті бухгалтерські
документи СТОВ ім. М. Марун за період з 01.01.2002р. по 31.12.2003р.( т. 3
а.с.524-525

-
бухгалтерськими документами СТОВ ім. М.Марцун, з яких вбачаються факти розпорядження коштами підприємства головним
бухгалтером ОСОБА_2 одноосібно (т. 11 а.с. 341-349).

Суд, дослідивши
всі зібрані по справі докази, оцінивши їх в своїй сукупності приходить до
висновку, що вина підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 доведена в судовому засіданні.

Діяння підсудного ОСОБА_3, які виразились у умисному
неперерахуванні до бюджету сум
прибуткового податку з громадян, справляння якого передбачалося Декретом
Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 13-92 “Про прибутковий
податок з громадян” в розмірі 54
912 грн., суд кваліфікує за ст. 364 ч. 2
КК України, як зловживання
службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Діяння
підсудного ОСОБА_1, які виразились
у умисному неперерахуванні до бюджету сум прибуткового податку з громадян,
справляння якого передбачалося Декретом Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 р. № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян” в розмірі 55 442
грн., суд кваліфікує за ст. 364 ч. 2
КК України, як зловживання
службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Діяння
підсудної ОСОБА_2, які виразились
у умисному неперерахуванні до бюджету сум прибуткового податку з громадян,
справляння якого передбачалося Декретом Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 р. № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян” в розмірі 113 897
грн., суд кваліфікує за ст. 364 ч. 2
КК України, як зловживання
службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Діяння
підсудного ОСОБА_4, які виразились
у умисному неперерахуванні до бюджету сум прибуткового податку з громадян,
справляння якого передбачалося Декретом Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 р. № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян” в розмірі 3 543
грн., суд кваліфікує за ст. 364 ч. 1
КК України, як зловживання
службовим становищем.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_3 суд
враховує, що злочин, скоєний ним є тяжким, проте, підсудний є раніше не судимим, за місцем
проживання підсудний характеризується позитивно, мотиви скоєння злочину не мають характеру
низьких, що суд визнає як пом»якшуючу покарання обставину, а також враховує пом»якшуючу покарання
обставину - його щире каяття, тому
вважає за можливе, призначити
покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений
санкцією ст. 364 ч. 2 КК України, з випробуванням, відповідно до ст.ст. 75,76
КК України та, застосувавши ст. 69 КК
України, не призначати додаткове
покарання передбачене в санкції ст. 364
ч. 2 КК України.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочин, скоєний
ним є
тяжким, проте, підсудний є
раніше не судимим, за місцем проживання підсудний характеризується
позитивно, мотиви скоєння злочину не
мають характеру низьких, що суд визнає як пом»якшуючу покарання обставину,
також суд визнає обставиною, яка пом»якшує покарання підсудного ОСОБА_1 його
похилий вік, тому вважає за можливе,
застосувавши ст. 69 КК України, призначити
йому основне покарання у вигляді позбавлення волі, нижче нижчої межі встановленої в санкції статті, за
якою він притягається до кримінальної
відповідальності, з випробуванням, відповідно до ст.ст. 75,76 КК України.

При призначенні
покарання підсудній ОСОБА_2 суд
враховує, що злочин, скоєний нею є тяжким,
однак, скоєний нею вперше, за
місцем проживання підсудний характеризується позитивно, мотиви скоєння злочину не мають характеру
низьких, що суд визнає як пом»якшуючу покарання обставину, а також враховує пом»якшуючу покарання
обставину - його щире каяття, тому
вважає за можливе, призначити
покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений
санкцією ст. 364 ч. 2 КК України, з випробуванням, відповідно до ст.ст. 75,76
КК України та, застосувавши ст. 69 КК
України, не призначати додаткове
покарання передбачене в санкції ст. 364
ч. 2 КК України.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_4 суд
враховує, що злочин, скоєний ним є невеликої тяжкості, скоєний ним вперше, за місцем проживання
підсудний характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, мотиви скоєння злочину
не мають характеру низьких, що суд визнає як пом»якшуючу покарання
обставину, а також враховує пом»якшуючу
покарання обставину - його щире каяття, тому
вважає за можливе, призначити
покарання у вигляді обмеження
волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 364 ч. 1 КК України
та, застосувавши ст. 69 КК України, не призначати додаткове покарання передбачене
в санкції ст. 364 ч. 1 КК України.

Суд вважає за
можливе звільнити ОСОБА_4 від
призначеного покарання на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію»
від 19.04.2007 року.

Цивільний позов, заявлений
Державною податковою інспекцією у Романіявському районі підлягає залишенню без
розгляду в зв»язку з неявкою в судове засідання представника позивача.

Судових витрат
немає.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд -

З А С У
Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 364 ч. 2 КК
України та призначити покарання - 5 (п»ять) років позбавлення волі без
позбавлення права обіймати посади пов»язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов»язків, згідно
ст. 69 ч. 2 КК України.

Згідно ст. 75 КК
України, звільнити засудженого ОСОБА_3
від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 1
(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього,
передбачений ст. 76 КК України обов»язок -
періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 364 ч. 2 КК
України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади
пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських обов»язків строком на 2 роки.

Згідно ст. 75 КК
України, звільнити засудженого ОСОБА_1
від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 1
(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього,
передбачений ст. 76 КК України обов»язок -
періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

ОСОБА_2 визнати винною за ст. 364 ч. 2 КК
України та призначити покарання - 5 (п»ять) років позбавлення волі без
позбавлення права обіймати посади пов»язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов»язків, згідно
ст. 69 ч. 2 КК України.

Згідно ст. 75 КК
України, звільнити засуджену ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання,
якщо вона протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину
та виконає покладений на неї, передбачений ст. 76 КК України обов»язок - періодично з»являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 364 ч. 1 КК
України та призначити покарання - 1
(один) рік обмеження волі без позбавлення права обіймати посади
пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських обов»язків, згідно ст. 69 ч. 2 КК України.

На підставі ст.
1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року звільнити засудженого
ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Запобіжні заходи
усім засудженим до вступу вироку в законну силу -залишити попередній - підписку
про невиїзд.

Цивільний позов,
заявлений Державною податковою інспекцією у Романіявському районі залишити без
розгляду.

Речові докази - бухгалтерські документи СТОВ
ім. М. Марцун, довідки про суми
виплачених і утриманих з них податків фізичних осіб СТОВ ім. М. Марун зберігати
в кримінальній справі.

На вирок може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через
Романівський райсуд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Головуючий:
С.В.Бабич