Дата документу Справа № 225/3694/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/301/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.286 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Котовського району Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого там же по АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за те, що він 18 серпня 2014 року, близько 10.00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки ВАЗ-211340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул.Дзержинського з боку смт. Кірове в напрямку центру міста Дзержинська Донецької області, не впорався з керуванням транспортним засобом, допустивши виїзд керованого ним автомобіля вправо за межі проїжджої частини, де скоїв наїзд на перешкоду залізобетонну опору ЛЄМ №125. В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир даного автомобіля ОСОБА_9 був смертельно травмований та помер.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 200000 гривень. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційних скаргах обвинувачений і потерпіла просили зазначений вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Не оспорюючи встановлені судом першої інстанції обставини справи і кваліфікацію дій обвинуваченого з огляду на те, що ним повністю визнано вину, щиросердне розкаяння, пенсійний вік, вважали призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Тому обвинувачений і потерпіла просили суд звільнити ОСОБА_7 у відповідності до ст.75 КК від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка частково погодилась з доводами апеляції, вважаючи за необхідне лише уточнити строк додаткового покарання, а в решті вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду змінити.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин ніким не оспорюється.

Як убачається з вироку суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, що по суті стало єдиною підставою для призначення ОСОБА_7 реального покарання у виді позбавлення волі. Адже рештою обставин, які врахував суд при призначенні виду і розміру покарання є неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря нарколога, психіатра, відсутність судимостей, пенсійний вік, позитивна характеристика, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.

Згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому мають враховуватись обставини, які як обтяжують, так пом`якшують покарання. Згідно ч.2 ст.66 КК при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. На переконання судової колегії такою пом`якшувальною обставиною є вимога потерпілої не призначати ОСОБА_7 суворе покарання.

І під час розгляду справи в суді першої інстанції і в апеляційній скарзі потерпіла просила суд звільнити обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК. Проте суд першої інстанції під час розгляду справи і під час ухвалення оскаржуваного вироку даної обставини не врахував, у своєму вироку цього не зазначив.

Проте, на переконання суду наведені у вироку пом`якшувальні обставини разом із вимогою потерпілої про непризначення ОСОБА_7 реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а також обставини настання ДТП, відповідно до яких і сам обвинувачений істотно постраждав, попереднє перебування ОСОБА_7 у дружніх стосунках із загиблим і його сім`єю, яка не наполягає на суворому покаранні і примирилась з обвинуваченим, який відшкодував завдану ним матеріальну шкоду, вік ОСОБА_7 з урахування 27-річного стажу підземних робіт, на переконання судової колегії дають підстави дійти висновку, що обвинувачений не представляє для суспільства загрози в тій мірі, яка б потребувала його обов`язкову негайну ізоляцію.

В зв`язку з чим, виправлення ОСОБА_7 можливе без його реальної ізоляції від суспільства. А тому в цій частині вирок суду підлягає зміні.

Крім того, судова колегія звертає свою увагу на те, що призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років, суд нечітко визначив строк такого покарання, в зв`язку з чим вирок суду в цій частині також підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_7 від призначеного йому покарання у виді позбавлення на строк 4 (чотири) роки звільнити на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В частині визначення строку відбування додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами змінити словосполучення до трьох років на на три роки.

В решті вирок міського суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4