Єдиний унікальний номер 725/2404/15-к
Номер провадження 1-кп/725/104/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження за № 0000225 від 05.03.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Малий Кучурів, Заставнівського району, Чернівецької області, українцю, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, непрацюючому, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 05.03.2015, приблизно о 13 годині 30 хвилин, керуючи вантажним автомобілем марки : «ЗИЛ 133 ГЯ», номерний знак НОМЕР_1 , на базі якого встановлений автокран 10-20 Т марки «КС 3575А», рухався в м. Чернівці по вул. Руській, зі сторони вул. Винниченка в напрямку вул. О. Пчілки.
Наближаючись до будинку № 237 вказаної вулиці, водій ОСОБА_3 , рухаючись в умовах достатньої видимості та при обставинах, які дозволяли спостерігати проїзну частину дороги, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, не виявив вчасно перешкоду для руху, а саме тролейбус марки «VOLVO В10М», бортовий номер № НОМЕР_2 , який стояв на його смузі руху, в результаті чого допустив зіткнення із задньою частиною тролейбуса, з проникненням стріли автокрану в салон вказаного транспортного засобу.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирам тролейбуса марки «VOLVO В10М», бортовий номер № НОМЕР_2 :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 167 від 21.04.2015, спричинено смерть, яка настала від відкритого перелому кісток лицьового скелету та основи черепа із забоєм речовини головного мозку;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до висновку СМЕ № 400 екс від 21.04.2015, спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нігтьової фаланги III пальця правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. п. 2.3 (б) та 12.3 встановлених Правилами дорожнього руху України", затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину визнав повністю. Та підтвердив обставини викладені в обвинуваченні. Просив суворо не карати, оскільки повністю відшкодував збитки потерпілим, при цьому саме він був ініціатором відшкодування збитків. Зазначив, що після вчинення пригоди одразу викликав швидку допомогу та службу порятунку. Крім того, просив не позбавляти його прав на водіння транспортним засобом, оскільки іншого джерела доходу в нього не має. Також, просив вибачення перед потерпілими, вказавши що дуже шкодує про вчинене і висловив погодження на те, що вразі потреби буде і далі надавати допомогу сім`ї ОСОБА_7 ..
Також, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що детально обставин пригоди не знає. На даний час шкода йому повністю відшкодована. Вказав, що ініціатором відшкодування шкоди був саме обвинувачений. Претензій до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України судом не досліджувались.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.286 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, те що даний злочин є тяжким, а також особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліках в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері та Чернівецькій обласній психіатричній лікарні. По місцю проживання та місцю колишньої роботи характеризується позитивно. Повністю відшкодував збитки потерпілим.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд, на підставі ст.66 КК України, визнає: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування збитків потерпілим.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд, при призначенні міри покарання враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, його суспільну небезпечність, відношення підсудного до вчиненого, особу підсудного, вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, при цьому суд виходить з наступного.
Застосовуючи звільнення від відбування покарання з випробовуванням, суд враховує індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, який на думку суду наближений до мінімального ступеня тяжкості такого злочину, оскільки підсудний після вчинення злочину не залишив місце пригоди, а одразу викликав швидку допомогу та службу порятунку, буїв ініціатором відшкодування шкоди потерпілим. Крім того, суд виходить з критеріїв оцінки самої особи підсудного, а саме виключно позитивні характеристики з місць роботи підсудного та характеристики з місця проживання з яких можливо зробити висновки, що підсудний не схильний до вчинення злочинів, оскільки постійно працює і заробляє собі на життя своїй сім`ї.
Всі ці наведені вище обставини свідчать на думку суду про можливість виправлення та перевиховання підсудного без відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд не вбачає підстав для застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України.
Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при і призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Судом фактично враховано, що ОСОБА_3 вчинив необережний, проте тяжкий злочин, при цьому обвинувачений, не перебував в стані алкогольного сп`яніння, керування транспортними засобам ОСОБА_3 є способом отримання останнім доходів, а також враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_3 , його відношення до вчиненого, суд не вбачає підстав для позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами.
Враховуючи повне доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, суд вважає, що з підсудного слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз по справі в сумі 1584 грн.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти)років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість витрат за проведення по справі експертиз в сумі 1584 грн.

Речовий доказ: тролейбус марки «VOLVO В10М», бортовий номер № НОМЕР_2 залишити в КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Речовий доказ: автомобіль «ЗИЛ 133 ГЯ», номерний знак НОМЕР_1 на базі якого встановлений автокран 10-20 Т марки «КС 3575А» повернути власнику ОСОБА_9 .

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 21134 залишити власнику ОСОБА_10 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1