АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Богдана В.В.

суддів Яценко Т.Л., Мажари С.Б.

за участю прокурора Буйленкової І.М.

засудженого ОСОБА_1

розглянула 22 січня 2013 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу по зміненій апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого, на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець

с. Багатівка, м. Судак, АРК, українець, громадянин України, раніше

судимий: 13.10.2011 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2

ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК

України з випробуванням, строком на 1 рік,

було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

Речовий доказ - інформацію про рух грошових коштів, залишено в матеріалах кримінальної справи.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної збитків 4 240 гривень, і в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, 13.06.2011 року, діючи повторно, переслідуючи корисливу мету, шляхом вільного доступу, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, достовірно знаючи пін-код, таємно викрав пластикову кредитну картку ПАТ «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_2, що мала встановлений банківською установою кредитний ліміт у розмірі 4670 гривень.

Того ж дня, ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, через банкомат ПАТ «ПриватБанк», встановлений в фасаді продуктового магазину «Від Ольги», обготівкував з викраденої у ОСОБА_2 банківської кредитної картки грошові кошти в сумі 45 гривень.

14.06.2011 року ОСОБА_1, повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, через банкомат ПАТ «ПриватБанк», встановлений на фасаді відділення № 17 ПАТ «ПриватБанк»обготівкував з тієї ж банківської кредитної картки грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, 16.06.2011 року ОСОБА_1, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3, через банкомат ПАТ «ПриватБанк», встановлений в фасаді відділення № 17 ПАТ «ПриватБанк» обготівкував із зазначеної банківської кредитної картки грошові кошти в сумі 2 200 гривень.

Таким чином, розпорядившись грошовими коштами в особистих цілях, ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2 матеріальний збиток на загальну суму 4240 гривень.

В зміненій апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеності вини засудженого, та правильності юридичної кваліфікації його дій, просить вирок в частині цивільного позову скасувати, а заявлений ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 на її користь -9006,14 грн. матеріальної, та 10 000 грн. моральної шкоди, направити для розгляду в порядку цивільного судочинства в той же суд, а в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні посилається на те, що судом не були усунуті суперечності при вирішенні цивільного позову.

Засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність, у вироку не зазначені докази його вини, відсутні свідки, які могли б підтвердити факт заволодіння ним майном потерпілої.

Суд першої інстанції не врахував свідчення засудженого на досудовому слідстві, та наявність підстав для сумніву у правдивості свідчень потерпілої.

При стягненні суми збитків не враховано те, що засудженим та його матір'ю ОСОБА_3 потерпілій були повернуті грошові кошти в сумі 1200 гривень.

На думку апелянта на час коли передавалася кредитна картка, між ним та потерпілою були цивільно-правові відносини, тому стягнення матеріальної та моральної шкоди при розгляді вказаної кримінальної справи неправомірне.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав змінену апеляцію, пояснення засудженого, підтримавшого свою апеляцію, вивчивши матеріали справи та доводи апеляцій, суд дійшов висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого повинна бути частково задоволена, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 365 КПК України суд переглядає справу в межах поданої апеляції.

Засуджений не визнав своєї вини пояснюючи свій вчинок тим, що з дозволу потерпілої ОСОБА_2, матері дівчини з якою він підтримував стосунки, зняв з її кредитної картки 4 240 грн. нібито для лікування своєї матері.

Між тим, потерпіла ОСОБА_2 на досудовому слідстві (а.с. 12, 79-80), та в суді, пояснила, що засуджений без відома та дозволу скориставшись її кредитною карткою, через банкомат привласнив 4 240 грн.

Свої покази потерпіла підтвердила на очній ставці з засудженим.(а.с.25)

ОСОБА_2 додала, що ОСОБА_1 за крадіжку у неї виробів із золота уже було засуджено.

Мати засудженого, ОСОБА_4 в судовому засіданні не підтвердила покази ОСОБА_5, що він нібито брав у потерпілої гроші в борг.

Згідно письмової інформації, наданою ПАТ «ПриватБанк»(а.с. 26-29) про обготівкування грошових коштів із зазначенням дат і розміром грошових сум з банківської кредитної картки яка належить потерпілій ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що органи досудового слідства та суду прийняли всі, передбачені законом, заходи для повного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Оцінка доказів, наведених у вироку, вказує на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину, за який він засуджений, і підстав сумніватися у об'єктивності такої оцінки колегія суддів не знаходить, так як зібрані по справі докази є допустимими, достатніми та достовірними, та узгоджуються між собою.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи.

З врахуванням вищенаведеного, колегія судддів вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, доводи, вказані в апеляції засужденого, так як вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, викладеними у вироку.

При визначенні виду і розміру покарання засудженому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу засудженого, сукупність усіх обставин по справі.

Судом першої інстанції при призначенні покарання враховано те, що засуджений скоїв злочин середньої тяжкості, вину не визнав, притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання (а.с. 44), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 38, 39).

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

На думку судової колегії, призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім, для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, орієнтував суд у судових дебатах на призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, яке в подальшому і було призначено засудженому.

При призначенні покарання ОСОБА_1, з врахуванням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», було вказано на необхідність самостійного виконання покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з випробуванням строком на 1 рік, призначеного 13.10.2011 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України.

Неповноти, суттєвих порушень в ході судового слідства вимог кримінально-процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Між тим, доводи апеляції прокурора та засудженого, в частині стягнення з засудженого на користь потерпілої матеріальних збитків в сумі 4 240 грн., та моральної шкоди в сумі 2000 грн. заслуговують на увагу в зв'язку з чим вирок в частині цивільного позову повинен бути скасований, та направлений для розгляду в той же суд порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції не врахував, що засуджений та його матір частково відшкодували - 600 грн, між тим в протоколі судового засідання (а.с.80) вказано, що відшкодовано 3000 грн., та 300 грн,

В позовній заяві потерпіла заявила позов на суму 9006,14 грн., які складаються з відсотків, за користування кредитом, але розрахунки які це підтверджують не були представлені.

Однак, суд першої інстанції не спростувавши ці та інші суперечності, та без обґрунтування вирішив цивільний позов відшкодувавши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4240 гривень за матеріальні збитки, і 2 000 гривень моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК Украины, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Змінену апеляцію прокурора повністю задовольнити, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суда м. Кривого Рога від 22 листопада 2012 року, в частині цивільного позову - скасувати.

Заявленний потерпілою ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення з засудженого ОСОБА_1 - 9 006,14 грн. матеріальної, та 10 000 грн. моральної шкоди направити для розгляду в той же суд в порядку цивільного судочинства.

В решті, вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_1 -залишити без змін.

Судді апеляційного суду

Справа № 11/774/81/к/13 Головуючий 1инстанции Сарат Н. А.

Категорія ст. 185ч.2 КК Украины Доповідач Богдан В. В.