гСправа № 187/134/15-к Провадження №1-кп/0187/42/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року смт. Петриківка
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Дніпропетровська, українця, громадянина України,
не працюючого, освіта середня, реєстрації не має, фактично
проживає за адресою:
раніше судимого:
-06.09.2011 року Петриківським райсудом по ст.. 263 ч.1 КК України
До 2-х років позбавлення волі, ст.. 75 КК України звільнений з іспитовим
-12.09.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська
за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.
-24.02.2014 року Полтавським райсудом звільнений
на підставі ч.ч.2,3ст.81КК України умовно-достроково
на 7 місяців 11 днів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ст.. 395 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5
Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.02.2014 на підставі ст. З п. 1, ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994, ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік із наступними обмеженнями:
заборона виходу з будинку (кватири) з 21.00 години до 05.00 годин ранку.
2) заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах району (міста) з метою придбання та розпиття спиртних напоїв.
3) заборона виїзду в особистих справах за межі району (міста)
зобов`язано з`являтися на реєстрацію в органи внутрішніх справ два рази на місяць.
В період часу з кінця травня 2014 року до 08.01.2015 ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на порушення правил адміністративного нагляду, заборони виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу працівників Петриківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, які здійснюють нагляд, з метою ухилення від адміністративного нагляду, навмисно, самовільно залишив своє місце мешкання, яке розташоване по АДРЕСА_1 і навмисно виїхав проживати до м. Дніпропетровська .
28.05.2014 о 03.00 годині працівниками Петриківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснено перевірку за дотриманням вимог адміністративного нагляду ОСОБА_5 , щодо заборони Полтавського районного суду Полтавської області про невиїзд з місця проживання без дозволу працівників міліції, який мешкав по АДРЕСА_1 , але останній за місцем проживання був відсутній.
04.06.2014 працівниками Петриківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області знову здійснено перевірку за дотриманням вимог адміністративного нагляду ОСОБА_5 , щодо заборони Полтавського районного суду Полтавської області про невиїзд з місця проживання без дозволу працівників міліції, який мешкав по АДРЕСА_1 , але останній за місцем проживання був відсутній.
Також 29.12.2014 працівниками Петриківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснено перевірку за дотриманням вимог адміністративного нагляду ОСОБА_5 , щодо заборони Полтавського районного суду Полтавської області про невиїзд з місця проживання без дозволу працівників міліції, який мешкав по АДРЕСА_1 , але останній за місцем проживання був відсутній.
Під час досудового слідства, 6 лютого 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області юристом 3 класу ОСОБА_4 укладено угоду про визнання обвинуваченим винуватості, відповідно до якої обвинувачений зобов`язується беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання за ст.. 395 КК України у вигляді 1 ( одного) місяця арешту. Згідно ст.. ст.. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 12.09.2012 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 місяців позбавлення волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював та пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Також підтвердив, що дійсно 06 лютого 2015 року між ним та прокурором була укладена угода про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. В скоєному він щиро кається і просить суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відсутні підстави передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, а саме умови угоди не суперечать вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані по ст. 395 КК України як самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, особою щодо якої встановлено адміністративний нагляд, , що відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості та відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам; у суду не має підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, оскільки в судовому засіданні обвинувачений підтвердив факт укладення угоди; є очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; існують фактичні підстави для визнання винуватості.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 374, 474-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 6 лютого 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 395 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 ( одного) місяця арешту.
Відповідно ст.. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 12.09.2012 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 ( семи) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк відбування покарання рахувати із 19 лютого 2015 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1