АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/404/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/356/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, не працює, освіта неповна вища, навчається Криворізький Національний університет, гірничий факультет, студент першого курсу, група Г-14-5, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення , за ч.1 ст.289 КК України
та призначено йому покарання за ст. 289 ч.1 КК України у вигляді трьох (3) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один (1) рік.
На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не обиралась.
Питання з речовими доказами, цивільним позовом, судовими витратами судом першої інстанції вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор- ОСОБА_8
неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6
законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9
потерпілий - ОСОБА_10
представник потерпілих- ОСОБА_11
представника ССН виконкому Саксаганської районної у місті ради м.Кривого Рогу ОСОБА_12
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить, скасувати вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 214/404/15-к, провадженням 1кп/214/199/15 за звинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині призначення покарання та постановити новий вирок, яким звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання на підставі ч. 1 ст.105 КК України та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, у вигляді передачі під нагляд батьків, а саме батьку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до 19.06.2015р
За вироком суду неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним при наступних обставина:
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому гр. ОСОБА_10 був спричинений збиток на суму 40 210 гривень.Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 289 ч.1 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 не оскаржуючи висновок суду про визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку вважає, що вирок суду в частині призначення покарання відносно неповнолітнього ОСОБА_9 винесено з порушенням кримінального процессуального права. Так, в матеріалах кримінальної справи міститься клопотання захисника ОСОБА_7 про передачу підсудного ОСОБА_6 під нагляд батьків. Батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_13 неповнолітнього підсудного ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити. Мати та батько підсудного ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно тому можуть здійснювати нагляд за підсудним. Сам підсудний також просив передати його під нагляд батьків. При винесені вироку Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було зазначено, що це клопотання не підлягає задоволенню. Але мотиви та підстави такої відмови не вказано. Захисник вважає, що на підставі даних кримінального провадження можливе визнати, що неповнолітній на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, однак до нього слід застосовувати примусові заходи виховного характеру
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження
Захисник ОСОБА_7 ,законний представник неповнолітнього обвинуваченого та неповнолітній обвинувачений кожний окремо підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та просили задовольнити.
Прокурор, не підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Представник ССН виконкому Саксаганської районної у місті ради м.Кривого Рогупросив вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Потерпілий, представник потерпілого кожний окремо заперечували проти апеляційної скарги захисника, просили кожний окремо залишити вирок суду без змін, просили звернути увагу на заперечення , які кожний підтримав повністю
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.04.2015 року залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Прокурор вважає, що на момент постановлення обвинувального вироку у суду не було достатніх підстав вважати, що у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 в подальшому буде бездоганна поведінка.Крім того звертає увагу на те, що вирок винесено 02 04 2015 року , повноліття обвинуваченого настало 19 06 2015 року, немає підстав для задоволення апеляції.
В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілих ОСОБА_11 , посилається на те, що задовольняти апеляцію немає підстав , т.я. : матеріальна шкода не відшкодована, крім того, ОСОБА_6 проживає окремо від батьків, батьки розлучені, проживають кожний окремо, строк примусового заходу нікчемний , т.я. становив би до повноліття 2 місяці 17 днів, таким чином потерпілі просять апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України іншими учасниками кримінального провадження провадження, заперечення на апеляційну скаргу подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі обставини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини неповнолітнього ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.289 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційних скаргах не оскаржується.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Посилання захисника на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 2 ч. 1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Частина 1 статті 11КК України визначає поняття злочину, вказуючи , що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України згідно зі ст. 22 ч. 1 КК України настає з 16 років.
За змістом закону ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України, та п.1,2, 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне в достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці положення закону судом першої інстанції повністю дотримано, призначено ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. .
Так призначаючи покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання, навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у лікаря психіатра не перебуває(.а.кп 77 -85) У вчиненому правопорушенні обвинувачений ОСОБА_6 розкаюються, тяжких наслідків від злочину не настало. До обставин, що пом`якшують покарання згідно вимогами ст. 66 КК України видніс : визнання вини , щире каяття та скоєння правопорушення в неповнолітньому віці. Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання - не встановлено. Врахував все вище зазначене і призначив покарання щодо неповнолітнього підсудного ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ст.. 289 ч.1 КК України ,але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік та покладенням на нього обов`язків передбачених п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до положень ст. 105 КК України неповнолітній, який скоїв злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Відповідно до ст.105 КК України встановлено, зокрема, що у разі застосування до неповнолітнього такого примусового заходу виховного характеру як передача під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, суд встановлює тривалість цього заходу виховного характеру.
Приписами п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що строк нагляду передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
З огляду на вищевикладене, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, оскільки вчинений неповнолітнім ОСОБА_6 злочин, передбачений ст.289 ч.1 КК України, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.кп.77) і на день постановлення вироку 02 квітня 2015 року, йому залишилось 2 місяці до набуття статусу повнолітнього.
Колегія суддів приходить до висновку , що звільнення неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання на підставі ч. 1 ст.105 КК України та застосування до нього примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, у вигляді передачі під нагляд батьків, а саме батьку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,які проживають окремо , до повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до 19.06.2015р.як того просить захисник строком на 2 місяця є малоефективним.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те , що ст. 105 ч. 2 КК України встановлено, що до неповнолітнього можуть бути застосовані певні примусові заходи виховного характеру, в тому числі одним з них є передача неповнолітнього під нагляд батькам.
Зі змісту цієї статті вбачається, що мова йде лише щодо неповнолітнього, тобто до особи, яка не досягла 18 річного віку.
На момент розгляду справи у апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 досяг повноліття
Застосування положень ст. 105 КК України до повнолітніх осіб кримінальний закон не передбачає.
Посилання захисника на положення ст. 493 КПК України не обґрунтовано, т.я. положення статті застосовуються при обранні запобіжного заходу. Запобіжнний захід відносно ОСОБА_6 - не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419, 498 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч.1 ст.289 КК України залишити без змін.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_14 не обиралась.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4