УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженої

ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від

23 грудня 2014 року та вирок Апеляційного суду Одеської області від

19 лютого 2015 року,

встановила:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від

23 грудня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 у тому ж місті, таку, що в силу ст. 89 КК судимості не має

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскацією майна, яке є її власністю.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на неї обов'язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

19 лютого 2015 року апеляційний суд під час розгляду справи за апеляційною скаргою прокурора, в частині призначення покарання, скасував вирок районного суду і постановив новий, яким ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 307 КК та призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна, яке її власністю. В решті вирок місцевого суду залишив без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, внаслідок суворості, просить вирок місцевого та вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала з огляду на таке.

15 травня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу засудженої

ОСОБА_1 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженій було роз'яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.

Після виправлення недоліків, засуджена ОСОБА_1 повторно звернулась до касаційного суду із заявою про усунення недоліків які зазначені в ухвалі ВССУ від 15 травня 2015 року.

Проте, як видно зі змісту поданої заяви, засуджена знову вимог

ст. 427 КПК не дотримала, вказані в ухвалі від 15 травня 2015 року недоліки не усунула.

Відповідно до ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Однак, наведених положень процесуального закону засуджена при повторному звернені до суду касаційної інстанції знову, не дотрималась, та не вказала підстав, установлених ч. 1 ст. 438 КПК, за наявності яких можливе скасування вироку апеляційного суду, постановленої в результаті перегляду кримінального провадження з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу, а викладені у заяві вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Слід зазначити й про те, що відповідно до ст. 3 КПК Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ є судом касаційної інстанції який відповідно до положень глави 32 КПК розглядає касаційні скарги.

Однак, засуджена ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції із заявою, що суперечить вище наведеному.

Крім того, подана від імені ОСОБА_1 заява про усунення недоліків не підписана останньою.

Оскільки в установлений строк засуджена ОСОБА_1 не усунула недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то її скарга підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року та вирок Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року, з усіма доданими до неї матеріалами повернути останній.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4