АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/217/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/346/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 17 червня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року, у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 7 вересня 2006 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу за ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 69

КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 5 лютого 2009 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України до 10 місяців позбавлення волі;

- 25 листопада 2010 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України до двох місяців арешту;

- 13 грудня 2011 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу по ст. 303 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2012 року направлений в місця позбавлення волі для відбуття покарання;

- 20 березня 2013 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч. ч. 2, 190 ч. 1, 2 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 2 липня 2014 року по амністії;

- 5 грудня 2014 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 190 ч. 2 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 1020 гривень;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено:

· за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

· за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказати у мотивувальній частині вироку обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, та обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів. Крім того, прокурор просить виключити з резолютивної частини оскаржуваного вироку рішення суду щодо зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили, а також вирішити питання з речовими доказами у справі.

Вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.
В середині жовтня 2014 року в вечірній час ОСОБА_6 повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до гаражу дачної ділянки АДРЕСА_2 , де розпилив дужку навісного замку, відчинив ворота гаражу та проник в нього. Із гаража ОСОБА_6 таємно викрав належні ОСОБА_8 2 трубних ключа, електричну пічку, 5 кг. гречки, 20 кг. рису, 2 холодильних агрегати до холодильника. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 650 гривень.

21 грудня 2014 року приблизно о 22.30 годині ОСОБА_6 повторно, знаходячись за місцем мешкання свого родича ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 таємно викрав належну ОСОБА_9 золоту печатку. З викраденим з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 650 грн.

6 січня 2015 року, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_6 повторно з першого поверху під`їзду АДРЕСА_3 таємно викрав дитячі санки вартістю 360 гривень. З викраденим з місця скоєння злочину зник завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.1 ст.3, ч.4 ст.176 КПК України, поза межами судового провадження, після набрання вироком законної сили, вирішив питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд в мотивувальній частині вироку не зазначив відомості, які стосуються обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому. Суд у вироку не вирішив і долю речових доказів та не зазначив у вступній частині вироку номер кримінального провадження.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, а вирок суду змінити.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, ніким не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд керувався вимогами ст.65 КК України та у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого.

Судом також прийнято до уваги ставлення ОСОБА_6 до скоєного, який вину визнав в повному обсязі, його каяття.

Не залишено поза увагою судом і те, що ОСОБА_6 має шість не знятих і не погашених судимостей, їх правові наслідки.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які прокурор посилається в апеляційній скарзі, і призначив обвинуваченому справедливе та достатнє для його виправлення покарання.

При цьому, відсутність в мотивувальній частині вироку посилання на ст.ст.66, 67 КК України не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, в частині обраного ОСОБА_6 кримінального покарання, оскільки фактично всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини були враховані судом, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора в цій частині слід вважати безпідставними.

Наведені в скарзі прокурора доводи не можуть вплинути на правильність висновку суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання саме у вигляді 3 років позбавлення волі, вид і розмір якого прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує.
Проте, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 05 грудня 2014 року засуджено за ч.2 ст.190 КК України до штрафу на користь держави у розмірі 1020 грн., відомості про сплату якого в матеріалах провадження відсутні.
Однак, колегія суддів, з огляду на положення ст.ст.404, 421 КПК України та вимоги апеляційної скарги прокурора про зміну судового рішення, позбавлена процесуальної можливості визначити порядок застосування покарання за сукупністю вироків, що може бути вирішено судом першої інстанції у відповідності з вимогами п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.

Питання щодо долі речових доказів, про що зазначає в апеляційній скарзі прокурор, також може бути вирішене судом першої інстанції в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, тобто під час виконання вироку.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора про необхідність зміни вироку на підставі того, що у вступній частині вироку суд не зазначив номер кримінального провадження є безпідставними.

Прокурором не доведено, що допущені судом при постановленні вироку порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, передбаченими ч.1 ст.412 КПК України, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законний і обґрунтований вирок у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 374 КПК України, суд у вступній частині вироку зазначив найменування кримінального провадження, а тому, колегія суддів вважає, номер у даному випадку, не повинен бути обов`язковим, тобто суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону ухвалив в цій частині вирок, без порушення процесуального закону.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст.ст.176, 331 КПК України, колегія суддів вважає обгрунтованими.

Відповідно до п.4 ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку суд першої інстанції повинен зазначити рішення про запобіжний захід лише до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили починається стадія його виконання.

Тому вказівка суду про запобіжний захід підлягає виключення з резолютивної частини вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою після набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції в порядку ст..ст.537, 539 КПК України вирішити питання про призначення ОСОБА_6 покрання за наявності кількох вироків та питання про долю речових доказів у справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4