справа № 2004/25/2012
пров. № 1/2004/48/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2012 року

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючої судді Кузіної Н.П., за участю секретаря Герасимюк Л.А., прокурора Іванціва В.Я., захисника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

за ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 17 серпня 2011 приблизно в 11:00, керуючи технічно несправним автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 50 км/год по автодорозі Максимівка-Золочів у напрямку смт. Золочів.

На шляху прямування на вказаній автодорозі, в районі 1 км + 200 м, рухаючись в Богодухівському районі Харківської області, ОСОБА_3 грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху України п. п. 1.5, 1.7, 12.3 Правил дорожнього руху України, де сказано: п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів для усунення перешкод, а якщо це неможливо попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділу міліції, власнику дороги або уповноваженому ним органу »; п.1.7 «Водії, пішоходи та пасажири зобов'язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди», та скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, що рухався попереду нього в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_3, що знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, виразилося в тому, що він, керуючи технічно несправним транспортним засобом, проявив неуважність, та при виникненні небезпеки у вигляді велосипедиста похилого віку, який маневруючи по всій ширині проїзної частини, не прийняв заходів до зменшення швидкості транспортного засобу аж до повної зупинки і, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, що спричинило тяжкі наслідки смерть потерпілого.

Допитаний в суді ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав частково, пояснив, що дійсно у вищевказаний час при вищевказаних обставинах сталася ДТП, зазначив, що в діях потерпілого також є вина, так як він рухався по дорозі маневруючи. Цивільні позови в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю, в частині відшкодування моральної шкоди заперечував, оскільки в ДТП також є вина потерпілого.

Крім часткового визнання своєї вини, винність ОСОБА_3 у вчиненні даного злочину підтверджується:

- показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в судовому засіданні пояснили, що дійсно 17.08.2011 року на автодорозі Максимівка-Золочів сталася ДТП в результаті якої загинув їх батько ОСОБА_4 Свідками даної пригоди вони не були.

- показаннями свідка ОСОБА_7, який в судовому засіданні пояснив, що дійсно у вищевказаний час він також на своєму автомобілі „Рено Логан державний номер НОМЕР_2 рухався по вказаній автодорозі, спереду нього в попутному напрямку рухався автомобіль „Москвич білого кольору, а спереду автомобіля „Москвич рухався попутно велосипедист. Автомобіль рухався приблизно зі швидкістю 60-70 км/год., рухався по своїй смузі руху, ближче до правого краю проїжджої частини. Велосипедист також рухався по правому краю проїжджої частини, між ними була відстань метрів 30. В якийсь момент велосипедист зманеврував вліво і став рухатися посередині проїжджої частини, швидкість він не змінював. Автомобіль „Москвич в цей час прийняв вправо і став обганяти велосипедиста справа. Коли автомобіль порівнявся з велосипедистом передніми частинами, велосипедист зманеврував назад вправо, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля переднього лівого крила і правої бокової частини велосипеда. ДТП сталася на смузі руху автомобіля. Після чого свідок ОСОБА_7 підїхав до велосипедиста, який сидів на проїжджій частині, надав допомогу йому та відвіз додому в с. Володарівка Богодухїівського району Харківської області, де викликали йому швидку допомогу. На другий день йому стало відомо, що потерпілий помер в лікарні.

- показаннями експерта ХНІДСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса - ОСОБА_8, який в судовому засіданні підтвердив, що дії підсудного ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з даною ДПТ. Дії потерпілого ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 11.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого велосипедисти повинні рухатися якомога ближче до правого краю проїжджої частини. Підтвердив свій висновок авто-технічної експертизи.

- показаннями експерта ХНІДСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса - ОСОБА_10 даними в судовому засіданні та висновком транспортно-трасологічної експертизи № 9185 від 22.09.2011 року згідно якого, в момент первинного контакту між поздовжніми осями автомобіля АЗЛК і велосипеда «України»становив 0 градусів. /а.с.72-78/;

- протоколом відтворення обстановки та обставин ДТП за участю учасників та свідків пригоди, в ході якого був установлений механізм пригоди, місто зіткнення і кінцеве розташування транспортних засобів /а.с. 45-51/.

- висновком експерта № 201 - БГ/11 від 30.08.2011 року, згідно якого встановлено, що причиною смерті ОСОБА_4 послужила відкрита черепно-мозкова травма, закрита травма тупа травма грудної клітини, множинні забої тіла, які кваліфікуються за ступенем тяжкості як тяжкі тілесні пошкодження. Тілесні пошкодження ОСОБА_4 утворилися в умовах ДТП, коли він був велосипедистом та був обернений правим боком тіла до травмуючої сили. /а.с. 67-68/;

- висновком авто-технічної експертизи № 9397 від 29.10.2011 року встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачається порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, з технічної точки зору; велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. /а.с.82-86/;

- протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього, в ході якого зафіксовані дорожні і погодні умови на момент події, протоколами огляду транспортних засобів /а.с. 4-15, 93/.

Приведеними доказами суд вважає, доведеною винність підсудного ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує його дії за ст. 286 ч. 2 КК України.

Суд вважає необхідним виключити з обвинувачення порушення ОСОБА_2 п.п. 31.1, 31.4, 31.4.2 а), 31.4.5 г) правил дорожнього руху України, так як несправність автомобіля не знаходиться в причинному звязку з ДТП.

При призначенні покарання підсудному суд враховує обставини справи, особу підсудного, помякшуючі та обтяжуючі обставини по справі.

Так згідно ст. 12 КК України скоєний злочин за ст. 286 ч. 2 КК України не відноситься до категорії тяжких злочинів, є злочином з необережності.

Згідно ст. 66 КК України помякшуючим обставинами по справі необхідно визнати похилий вік підсудного, а також той факт, що в даній ДТП є й вина потерпілого.

Згідно зі ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3, судом не встановлено.

Як особа підсудний характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, є людиною похилого віку.

Тому враховуючи обставини справи, особу підсудного, наявність помякшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що покарання підсудному повинно бути в межах санкції статті обвинувачення, та з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Покласти на підсудного обов'язки відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Обраний підсудному такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі підсудного, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Потерпілими по справі заявлені цивільні позови: ОСОБА_5, яка просить відшкодувати моральну шкоду в сумі 60 000 грн.; ОСОБА_6, який просить стягнути з ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування та поховання померлого батька) у сумі 2115,21 грн., моральна шкода 40 000 грн.

Суд вважає за необхідне позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування та поховання померлого) у сумі 2115,21 грн. - задовольнити повністю, так як вони підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд враховує характер дій, глибину душевних страждань позивачів, так як вони втратили батька, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також керується принципами розумності і справедливості, і вважає, що заявлені позивачами суми підлягають до часткового задоволення в сумі по 10 000 гривень кожному.

Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 4226 грн. 40 коп., відповідно до вимог ст. 93 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК УКРАЇНИ суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2, 3 ст. 76 КК України встановити обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 4226 грн. 40 коп. за проведення судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 10 000 грн. - моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 2115,21 грн. - матеріальної шкоди, та 10 000 грн. - моральної шкоди.

В іншій частині цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази: автомобіль НОМЕР_1 та велосипед „Україна, які знаходяться на зберіганні в Богодухівському РВ ГУМВС України в Харківській області повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений у Харківський апеляційний суд у термін 15 діб з моменту проголошення.

СУДДЯ