Справа № 367/2855/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/55/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 28.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
головуючого: ОСОБА_3

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі судового засідання: ОСОБА_6

з участю:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

виправданого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Київської області, на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2014 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Корогод, Бородянського району, Київської області, громадянина України, працюючого оперуповноваженим СКР Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він 24.12.2013 року близько 08 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки BMW 320і, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 , рухаючись по вул. Кірова в м. Буча Київської області, у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 № 1306, які діяли станом на 24.12.2013, не урахував дорожню обстановку під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримуючись вимог п. 1.10 ПДР ( в частині визначень понять «безпечна швидкість», « дорожня обстановка», «дорожні умови») не обрав належної швидкості, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом, та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах ; не урахував дорожні умови під час вибору швидкості та прийомів керування транспортним засобом, у тому числі інтенсивність і рівень організації дорожнього руху, не урахував ширину проїзної частини, не дотримуючись вимог п. 2.3 «б» ПДР був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміну та не дотримуючись вимог п. 2.3. «д» ПДР створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху при цьому виїхав на узбіччя автодороги, де здійснив наїзд на електроопору, розташовану на узбіччі поруч з будинком № 104 по вул. Кірова в м. Буча Київської області.

У цей час, у зустрічному напрямку по узбіччю вулиці Кірова в м. Буча Київської області, рухався пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок наїзду автомобіля «BMW 320і» , реєстраційний номер НОМЕР_1 на вищевказану електроопору, її деформований елемент вертикально впав на ліву нижню кінцівку ОСОБА_12 завдавши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вироком суду від 05.11.2014 року ОСОБА_10 виправданий за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд мотивував свій висновок тим, що із досліджених в судовому засіданні показів обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_13 , висновків експертів та їх показів встановлено, що водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з електроопорою, а причиною ДТП стало на той час погане дорожнє покриття, будь-яких порушень правил дорожнього руху з його боку не встановлено.

У вироку також зазначено , що відповідно до ст. 377 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, та в установлених цим кодексом випадках на потерпілого. Тому за наведених обставин, за умов ненадання стороною обвинувачення доказів, які підтверджували наявність складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суд вважає ОСОБА_10 невинним на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в його діяннях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, а справу направити на новий судовий розгляд судом першої інстанції.

Вказує на те, що згідно з ч. 3 п. 1 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Під час розгляду справи, суд не дотримався даної вимоги, оскільки не взяв до уваги, як доказ вини ОСОБА_10 , висновок експерта № 2038/2188/14-52 від 28.02.2014 в якому зазначено, що дії водія автомобіля БМВ ОСОБА_10 не відповідають вимогам п. 12.1 ПДР з технічної точки зору, оскільки він не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки (слизька дорога), щоб мати змогу контролювати його рух, внаслідок чого допустив занос автомобіля, зіткнувся з електроопорою і настали наслідки у виді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

При наявності зазначеного допустимого доказу, суд взяв до уваги, інший висновок № 9-1 від 10.06.2014, долучений до кримінального провадження захисником в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , в якому міститься висновок про те що в даній дорожній ситуації ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзд на електроопору.

Такий суперечливий за змістом висновок суду вказує на незаконність прийнятого судом рішення, оскільки судом не дана належна оцінка висновкам експертів, не зазначено в чому полягає перевага одного експертного висновку над іншим.

Крім того судом допущенні й інші прогалини в дослідженні обставин справи, не дана оцінка іншим доказам, якими орган досудового слідства доводить вину підозрюваного в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі також міститься посилання на істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а саме, у матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання за 05.11.2014, коли проголошувався вирок, який датований цією датою.

Із запису судового засідання слідує, що вирок 05.11.2014 року не проголошувався. Копія вироку прокурору видана 18.12.2014 року, а вирок який датований 05.11.2014 року фактично проголошено 19.11.2014 року, що є грубим порушенням вимог ст.376 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора яка підтримала апеляційні вимоги щодо скасування виправдувального вироку та направлення справи на новий судовий розгляд, виправданого, та його захисника які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, і заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника потерпілого яка також заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Ст. 108 КПК України передбачено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання. При цьому, відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України під час судового провадження є обов`язковим фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції зазначені вимоги належним чином не дотримані.

Так, згідно журналу судового засідання від 31.10.2014, після останнього слова обвинуваченого, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Згідно тексту вироку вбачається що він датований 05.11.2014.

Проте, із запису судового засідання та журналу судового засідання від 31.10.2014, що міститься в матеріалах кримінального провадження вбачається, що оголошення вироку суду стосовно ОСОБА_10 і його фіксування за допомогою технічного засобу «Камертон» відбувся 19.11.2014 о 17 годині 05 хвилин.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої ст. 412 КПК України.

Згідно п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В зв`язку з відсутністю журналу судового засідання, яке відбулося 05.11.2014 року, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Наявність суперечливих висновків суду при оцінці доказів по справі, які впливають на висновки суду про винуватість або невинуватість ОСОБА_10 також впливають на законність прийнятого рішення.

В зв`язку з цим, при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки відповідно до вимог ст. 94 КПК України, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі наявні по справі докази в їх сукупності, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_10 , скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді