У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Канигіної Г.В., Пошви Б.М.
Опанасюка О.В.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 31 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Херсонської області на вирок Каланчацького районного суду
Херсонської області від 22 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вироком
місцевого суду:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця АДРЕСА_1 Миколаївського

району
Одеської області,

жителя АДРЕСА_2 Каланчацького

району Херсонської області,

судимості не має в силу ст.89 КК України,

засуджено
до позбавлення волі:

- за ч.1 ст.309
КК України на два роки;

- за ч.2 ст.307 КК України на п'ять
років.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1. за сукупністю злочинів призначено
п'ять років позбавлення волі.

Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком три роки;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,

уродженця
АДРЕСА_3 Сакського

району
АР Крим, жителя АДРЕСА_2

Каланчацького
району Херсонської

області,
раніше судимого:

31 березня 1998 року Сакським міськрайонним
судом АР Крим за

ч.3 ст.142 КК України 1960 року на

6 років позбавлення волі з конфіскацією ½ всього майна, що є його особистою власністю. Постановою Брянківського
міського суду Луганської області від 4 жовтня 2002 року звільнений умовно-достроково
на 1 рік 4 місяці 17 днів,

засуджено
за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покладено
обов'язки повідомляти орган
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично
з'являтися для реєстрації у цей орган.

В
апеляційній інстанції вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не переглядався.

Як
визнав суд, у жовтні 2005 року, ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 Каланчацького району,
незаконно придбав наркотичну речовину рослинного походження. Зібравши з куща
дикорослої коноплі листя, переніс його до свого помешкання у АДРЕСА_2, де
шляхом подрібнення та висушування
незаконно виготовив без мети збуту особливо-небезпечну наркотичну
речовину - канабіс, вагою 6,9 г.

Крім
того, у середині лютого 2006 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 Каланчацького району,
незаконно збув ОСОБА_2 особливо-небезпечну речовину рослинного походження
канабіс - вагою 17 г.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд через істотне порушення
кримінально-процесуального та неправильне застосування кримінального законів.
Прокурор також вважає, що засудженим призначено м'яке покарання, яке не
відповідає даним про їх особи та тяжкості вчинених злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що подання
підлягає задоволенню з таких підстав.

Свій висновок щодо винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за
які їх засуджено, суд обґрунтував як показаннями винних, так і іншими доказами
зібраними у справі.

Суд кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.307 КК
України, а ОСОБА_2 за ч.1 ст.309 КК України і ці висновки у поданні прокурора
не оспорюються.

Проте, приймаючи рішення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд істотно порушив
кримінально-процесуальний та припустився помилки у застосуванні кримінального
закону.

Так, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення кожного із винних,
визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми
вини і мотивів злочину.

У цій частині вироку суд повинен
навести докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного.

Місцевий суд, всупереч вимогам ст.334
КПК України у мотивувальній частині вироку взагалі не навів формулювання
обвинувачення засудженому ОСОБА_2, яке визнав встановленим та доведеним,
не вказав час і місце вчинення злочинних дій, предмет злочину, спосіб та мету
його вчинення. Не зазначено у вироку коли і за яких обставин у ОСОБА_2 було виявлено та
вилучено наркотичний засіб.

Дане порушення є істотним і у зв'язку
із цим колегія суддів вважає, що вирок не можна визнати законним.

Колегія суддів також вважає, що суд
належним чином не урахував вимоги ст.65 КК України та роз'яснення постанов
Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального
покарання” від 24 жовтня 2003 року № 7 та “Про судову практику в справах про
злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або
прекурсорів” від 26 квітня 2002 року №4.

Призначаючи ОСОБА_1. та ОСОБА_2 покарання із
застосуванням ст.75 КК України, суд належним чином не умотивував своє рішення,
а щодо ОСОБА_2 взагалі не навів
жодної обставини чому цього винного слід звільнити від відбування покарання з
випробуванням, хоча у справі є дані котрі по різному характеризують цю особу.

При новому розгляді справи суду слід
усунути вказані порушення, одночасно розглянути доводи, наведені у поданні
прокурора, і з урахуванням усіх обставин справи прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора
Херсонської області задовольнити.

Вирок Каланчацького районного суду
Херсонської області від 22 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В.
Пошва Б.М.