Справа № 357/1985/15-к
1-кп/357/227/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000111 від 27.12.2014 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Булавинське, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, несудимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (п/п. В0849), посада - командир відділення, військове звання старший солдат, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем строкової служби старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), місце розташування якої АДРЕСА_2 , діючи упорушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, 5 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину і по 25 листопада 2014 року, тобто понад три доби, але не більше місяця, до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Досудовим слідством дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби тривалістю понад три доби, але не більше місяця.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 надійшло до суду 12.02.2015 року з обвинувальним актом, затвердженим заступником військоговго прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_8 ..

10.03.2015 року прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні 16.03.2015 року прокурор надав указану угоду на затвердження суду.

Згідно з укладеною сторонами угодою обвинувачений ОСОБА_6 , повністю визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому злочину на досудовому слідстві, зобов?язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, і в судовому провадженні.

При цьому сторони, з урахуванням наявності у ОСОБА_7 обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, узгодили призначення обвинуваченому покарання: за ст. 407 ч. 1 КК України у виді 1-го року 6-и місяців позбавлення волі і звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов?язків, передбачених ст. 76 КК: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або начання; періодично з?являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

В ході судового розгляду сторони підтвердили укладену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять суд угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні вказаного правопорушення, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення.

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано проркурором та обвинуваченим.

Зогляду на викладене зазначена угода повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства, права, свободи та інтереси сторін або інших осіб цією угодою не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.03.2015 року заступником військоговго прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000111 від 27.12.2014 року.

На підставі угоди ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 1 КК України у виді 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов?язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або начання; періодично з?являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1