Провадження №1-кп/485/20/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження №0000613 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не заміжньої, утриманців не має, доглядає непрацездатну матір, не працюючої, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за ч. 2 ст.125 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, навчається у Снігурівському професійному ліцеї, заміжня, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_2 , раніше не судимої:

за ч. 1 ст.126 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор прокуратури Снігурівського району ОСОБА_5 ,

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2014 року близько 16 години ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 зустріла свою сусідку ОСОБА_6 , яка, в ході розмови зробила зауваження ОСОБА_4 з приводу того, що та не зустрічає свою корову з череди, в результаті чого корова ходить по квітнику біля будинку та шкодить квітам. З приводу цього, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, яка продовжувалася не тривалий час і після неї ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пішли з місця сварки по своїх справах.

Цього ж дня, ОСОБА_4 вирішила помститися ОСОБА_6 за нанесені їй образи. З цією метою, 28 жовтня 2014 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 спільно зі своєю матір"ю ОСОБА_3 , яка у руках тримала дерев"яну палицю, прийшла до будинку АДРЕСА_2 , у якому мешкає ОСОБА_6 та чекали її на вулиці. У цей час ОСОБА_6 поверталася додому від своїх родичів і йшла по дорозі вулиці Шевченко в напрямку свого будинку. Як тільки ОСОБА_6 підійшла до свого будинку, то ОСОБА_4 підійшла до неї і, з метою помсти за нанесені їй образи, на грунті особистих неприязних відносин, умисно штовхнула її в область грудей, від чого ОСОБА_6 впала на дорогу. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 умисно нанесла ОСОБА_6 численні удари руками в область голови та спини, а також численні удари ногами в область тулуба та ніг, в результаті чого їй було спричинено сильний фізичний біль без спричинення тілесних ушкоджень.

У цей же час, обвинувачена ОСОБА_3 , з помсти ОСОБА_6 за нанесення образ її доньці ОСОБА_4 , дерев"яною палицею, умисно нанесла удари ОСОБА_6 по обличчю, рукам, ногам та тулубу, чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження у вигляді саден та обличчі, подряпин на правій руці, а також забою правого променевозап"ястного суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Своїми вище вказаними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, тобто заподіння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, а обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне нанесення побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

У ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнала, суду пояснила, що 28 жовтня 2014 року її донька ОСОБА_4 по дорозі в магазин в с.Афанасіївка зустріла свою сусідку потерпілу ОСОБА_6 , яка почала сварити її та ображати за те, що її корови потоптали квіти на клумбі домоволодіння потерпілої. Після цього конфлікту у неї виникло бажання помститися потерпілій за нанесені її доньці образи, з цією метою вона пішла до доньки. З собою взяла палицю, щоб відбиватися від собак. Через деякий час, коли вони стояли біля доньчиного дому, на них зненацька напала потерпіла та почала їх бити. У відповідь вона почала відштовхувати її від себе руками та відмахуватися палицею. Затим підійшов чоловік потерпілої та забрав потерпілу додому, після чого бійка припинилася. Вони з донькою потерпілу не били, свідків події не має. Заподіяні їм тілесні ушкодження потерпілою за вказаних обставин вони не фіксували, до лікарні не зверталися.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не визнала. Суду пояснила, що 28 жовтня 2014 року коли вона йшла до магазину її перестріла сусідка та почала бити і обзивати без пояснення причин. З цього приводу вона пожалілася матері. Пізніше, коли вони з матір"ю стояли біля її двору, то підбігла ОСОБА_6 та першою штовхнула її у груди. Після цього, вона зайшла у двір, а мати почала відмахувалася від потерпілої палицею.

Незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї вини, їх винуватість у вчиненні інкримінуємого злочину підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 28 жовтня 2014 року близько 16 години в черговий раз вигнала корів, що належать ОСОБА_4 з своєї клумби. З приводу цього вона зробила сусідці зауваження, однак та обізвала її. Того ж дня, про даний конфлікт вона розповіла своїй сестрі, а коли поверталася додому на неї накинулися обвинувачені й почали бити. Першою на неї накинулася ОСОБА_4 , штовхнула в груди, від чого вона впала на земелю, а потім почала бити по спині, ногам та іншим частинам тіла, спричинивши сильний біль. В той самий час, ОСОБА_3 била її дерев"яною палицею, від чого у неї були численні синці на тілі, обличчі, руках, а також травмована права рука. ЇЇ побиття продовжувалося близько двох хвилин доки не було припинено її чоловіком. Наступного дня вона розповіла про все сестрі та за її поради звернулася в лікарню, а потім у міліцію з приводу свого побиття. Вона тривалий час лікувалася, оскільки після побиття в неї заготрилися хронічні хвороби. Відшкодування завданої їй обвинуваченими шкоди заявлятиме у порядку цивільного судочинства.

Покази потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, свідок ОСОБА_8 суду ствердила, що є рідною сестрою потерпілої. Сестра їй неодноразово скаржилася на сусідку ОСОБА_4 з проводу того, що її корова топче квіти на клумбі. Того дня, вона також поскаржилася, що з приводу цього у неї з сусідкою виник конфлікт та сусідка її обізвала. Наступного дня, сестра розповідала, що обвинувачені її побили. У неї на обличчі були синяки та вона скаржилася на болі у руці. Після цього, чоловік відвіз її до лікарні.

Свідок ОСОБА_9 суду підтвердив, що ОСОБА_6 його дружина. 28 жовтня 2014 року він з вікна свого будинку побачив обвинувачених, які стояли неподалік його дому. Через декілька хвилин звернув увагу, що до двору підійшла його дружина й між нею та обвинуваченими виникла якась суперечка. Потім ОСОБА_4 штовхнула потерпілу в груди, від чого вона впала, і почала її бити. А ОСОБА_3 в цей час почала махати у сторону його дружини палицею. Побачивши це, він відразу вибіг на вулицю та припинив побиття. В цей час дружина лежала на землі, а обличчя у неї було все в крові. Вона також скаржилася на сильний біль у руці. Він забрав її додому, а настутного дня відвіз до лікарні.

Заявою потерпілої ОСОБА_6 від 29 жовтня 2014 року (а.с.43) до Снігурівського РВ УМВС з проханням притягнути обвинувачених до кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень, на підставі якої внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.42).

В ході проведення слідчого експерименту за протоколом від 25 листопада 2014 року потерпіла ОСОБА_6 у присутності понятих показала на місце, навпроти хвіртки свого домоволодіння, де ОСОБА_10 штовхнула її в груди, від чого вона впала, після чого ОСОБА_10 продовжувала наносити їй удари руками і ногами, а ОСОБА_3 наносила їй тілесні ушкодження дерев"яною палицею (а.с.50-55).

При огляді місця події за протоколом від 30 жовтня 2014 року за участі потерпілої було оглянуто ділянку місцевості навпроти будинку АДРЕСА_3 , де обвинувачені спричинили потерпілій тілесні ушкодження, з фототаблицею до протоколу (а.с.47-49).

За висновком експерта судово-медичної експертизи № 224 від 30 жовтня 2014 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у виді саден на обличчі, забою правого променевозап"ястного суглобу, подряпин на правій руці. Вказані талесні ушкодження виникли в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути дерев"яна палиця, кулаки. Утворення даних тілесних ушкоджень не виключено у строк і при обставинах, встановлених у справі. Забій правого промененвозап"ястного суглобу відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я. Садна та обличчі та потряпини на правій руці відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.45-46).

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_3 в нанесенні потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоровя, та обвинувачення ОСОБА_4 в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених вище зазначених доказів, які узгоджуються між собою.

За такого суд приймає покази обвинувачених про те, що вони не били потерпілу, а лише захищалися від її побоїв, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

В судовому засіданні не встановлено, що потерпілою було чи могло бути завдано будь-якої шкоди обвинуваченим. Навпаки обвинувачена ОСОБА_4 першою штовхнула потерпілу й почала наносити удари, а затим вони вже вдвох з ОСОБА_3 продовжили її побиття. Вказане підтвердили і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сумнівів у показаннях яких у суду не виникає, оскільки такі узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показаннями потерпілої.

Дії обвинувачених: ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, а ОСОБА_4 за ч.1 ст.126 КК України, тобто у умисному завданні побоїв, кваліфіковані вірно.

Разом з тим, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_6 багаторазових ударів в різні частини тіла, які не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфікація її дій у нанесенні потерпілій удару, інших насильницьких дій є зайвою та підлягає виключенню з обсягу її обвинувачення.

При вивченні особи обвинувачених встановлено, що вони офіційно не працевлаштовані, на обліку в лікаря-нарколога чи психіатра не перебувають, раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_4 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обох обвинувачених є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено умисний злочин невеликої тяжкості, обставини та мотиви його вчинення, поведінку після вчинення злочину, наслідки його вчинення для потерпілої, вказані дані про особу обвинуваченої, її матеріальний стан за не працевлаштування, першу судимість, та приходить до висновку, що необхідне та достатнє для її виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів буде покарання у вигляді громадських робіт.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено умисний злочин невеликої тяжкості, обставини та мотиви його вчинення, поведінку після вчинення злочину, наслідки його вчинення для потрепілої, вказані дані про особу обвинуваченої, її матеріальний стан за не працевлаштування, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, першу судимість. та приходить до висновку, що необхідне та достатнє для її виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів буде покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий