АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 11-99/11
Справа № 11-99 / 2011 Головуючий в 1-й інстанції: Ковальчук О.В.
Категорія ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: Пляс М.Г.
УХВАЛА

іменем України

25 січня 2011 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Пляса М.Г.,

суддів Бугрименка В.Г., Черствої Є.О.

з участю прокурора Литвиненка О.О.,

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 листопада 2010 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, громадянин України, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимий1) 27.07.2001 р. Каланчацьким районним судом за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.2 КК України 1960 року на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі; 2) 15.02.2005р. Каланчацьким райсудом за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 3)30.08.2005р. Каланчацьким райсудом за ст.185 ч.3, 71 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі; 4) 11.06.2009р. Каланчацьким райсудом за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільнений 11.06.2010р. у звязку з відбуттям строку покарання,

засуджений за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - підписка про невиїзд.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він на початку вересня 2010 року, перебуваючи в смт.Каланчак Херсонської області в полі на звалищі, копаючи металобрухт під землею, знайшов предмет циліндричної форми, зовні схожий на гранату, яку він незаконно зберігав для власних цілей, а саме для риболовлі. 08.09.2010р. близько 13.00 год. працівниками міліції в ході особистого огляду ОСОБА_1 в кишені його штанів було виявлено зазначений предмет, який відповідно до висновку експерта від 15.09.2010р. є предметом вибухонебезпечним, придатним до здійснення вибуху, боєприпасам - ручною наступальною осколковою гранатою РГ-42, яку він незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляції прокурор вказує, що судом не в повній мірі забезпечено виконання основних вимог, передбачених статтею 334 КПК України, та не відображено в повній мірі в мотивувальній частині постановленого вироку. Просить вирок скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність своєї вини і кваліфікацію його дій, просить змінити вирок з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого через його суворість. В обгрунтування апеляції засуджений вказав, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, неофіційно працює по найму, має на утриманні непрацюючу ОСОБА_2, з якою він співмешкає однією сімєю, та її неповнолітніх дітей, а також непрацездатного батька ОСОБА_3, який є інвалідом. Вважає, що суд не взяв до уваги ці обставини, що значно помякшують покарання. Просить змінити вирок і звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який не підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, оскільки вирок постановлений з дотриманням вимог ст.334 КПК України, і просить залишити вирок без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, його останнє слово, в якому він просить змінити вирок і звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, перевіривши матеріали справи і доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду щодо фактичних обставин справи, досліджених відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України, доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 КК України в апеляціях не оскаржується.

Доводи прокурора про те, що судом не в повній мірі забезпечено виконання основних вимог, передбачених статтею 334 КПК України, та не відображено в повній мірі в мотивувальній частині постановленого вироку, є необґрунтованими, оскільки мотивувальна частина вироку складена з дотриманням вимог ст.334 КПК України. Крім того, в апеляції прокурора не конкретизовано, що саме не відображено в мотивувальній частині вироку.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_1 про невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого через його суворість, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, раніше неодноразово судимий. Суд також врахував обставину, яка помякшує покарання,- щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Врахувавши вищезазначені обставини, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що для перевиховання та виправлення ОСОБА_1 необхідно призначити йому покарання в мінімальній межі санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виховній установі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Доводи засудженого про те, що суд прийняв до уваги не всі обставини, що значно помякшують караність його дій, а саме, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей його співмешканки та батька-інваліда, не ґрунтуються на матеріалах справи і не є беззаперечними підставами для помякшення покарання, а саме, звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, про що просить засуджений.

Таким чином, підстав для помякшення покарання ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 листопада 2010 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (три підписи)

Згідно оригінала суддя: М.Г. Пляс