АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/14/15 Справа № 693/1979/14-к Категорія: ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 187 ч. 4 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року про продовження строку тримання під вартою на 30 днів відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Овлаші Роменського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого:

1) 17.03.1992 року Роменським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 117 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі;

2) 07.06.1999 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України 1960 року до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (після перегляду 19.06.2002 року вироку Центральним райсудом м. Одеси вирок приведений у відповідність з КК 2001 року, перекваліфікація дій за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України (2001 р.) і до відбуття призначено 6 років позбавлення волі), звільнений умовно-достроково 24.04.2003 року з невідбутим строком покарання 1 рік 23 дні);

3) 11.07.2005 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі; звільнений 04.10.2006 року з Миколаївського СІЗО; ухвалою Центрального райсуду м. Миколаєва від 27.09.2006 року на підставі ст. 82 КК України замінено невідбутий строк 08 місяців 23 дні на виправні роботи з утриманням 15 % заробітку;

4) 17.07.2009 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.05.2010 року вирок було скасовано, а справа направлена прокурору Жашківського району на додаткове розслідування; 15.08.2012 року ОСОБА_7 знову було засуджено за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської області за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі; вирок був чинним з 06.11.2012 року, у зв`язку з чим ОСОБА_7 17.11.2012 року вибув до Кіровоградського СІЗО (по постанові Доманівського райсуду Миколаївської області в якості обвинуваченого в іншій справі);

4) 24.12.2012 року Доманівського районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі, який згідно з ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 06.06.2014 року приведено у відповідність до КК та КПК і визнано вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, у зв`язку із скасуванням 15.08.2013 року згідно з ухвалою ВССУ вироку Уманського міськрайсуду від 15.08.2012 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 06.11.2012 року щодо нього з направленням справи на новий судовий розгляд,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 187 ч. 4 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 13.02.2008 року близько 22.30 години в АДРЕСА_2 , знаходячись у будинку ОСОБА_12 , 1930 року народження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного вбивства на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з потерпілою, умисно завдав їй удари в тулуб та обличчя, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, множинних синців тильних поверхонь обох кистей рук, передпліч, бокової поверхні лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого завдав кухонним ножем множинні удари в тулуб та шию у вигляді колото-різаних ран, дві на лівій боковій поверхні шиї, одну на передній поверхні грудної клітки зліва, чотири на спині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Окрім зазначеного, завдав потерпілій двобічні переломи ребер по передній поверхні наступивши на неї, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Потім завдав кухонним ножем колото-різану рану передньої черевної стінки живота зліва без пошкодження внутрішніх органів, що відносяться до важких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, а також завдав три проникаючі колото-різані рани грудної клітки спереду зліва, які згідно з висновку судово-медичної експертизи № 105/340 від 21.05.2008 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, внаслідок чого настала смерть потерпілої ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_7 викрав з будинку ОСОБА_12 посуд на загальну вартість з урахуванням його зносу 1030 гривень 20 копійок.

За вказаними фактами внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 24.03.2014 року за ч. 1 ст. 115 КК України та за № 0000104 від 27.03.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України, які об`єднані в одне провадження під загальним номером № 0000094.

11.09.2014 року дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України та з ч. 3 ст. 185 КК України на п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду від 28.03.2014 року ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який подальшому був продовжений до 6-ти місяців.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 10.10.2014 р. обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні у підготовчому засіданні повернуто заступнику прокурора Жашківського району внаслідок невідповідності його вимогам КПК України з наданням строку 20 діб з моменту вступу ухвали у законну силу на усунення зазначених в ній недоліків. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою був продовжений до 23.12.2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.12.2014 року ухвала Уманського міськрайонного суду від 10.10.2014 року у кримінальному провадженні № 00000094 відносно ОСОБА_7 була залишена без змін.

22 грудня 2014 року заступник прокурора Жашківського району ОСОБА_14 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою на 30 днів відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року клопотання заступника прокурора Жашківського району ОСОБА_14 задоволено. Продовжено строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на 30 днів, тобто до 22 січня 2015 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимий, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, передбачене ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, які відповідно караються позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років чи довічним позбавленням волі; не займається суспільно корисною працею, не працює, схильний до уникнення від кримінального покарання та буде перераховуватись від органів досудового розслідування і суду; може незаконно впливати на свідків, потерпілих, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою звільнити його з-під варти застосувавши до нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у виді домашнього арешту з урахуванням поганого стану здоров`я, наявністю тяжких захворювань, відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також у зв`язку з тривалим перебуванням його під вартою і недоведеністю його вини у вчиненні злочинів, за якими йому пред`явлене обвинувачення. Вказує на те, що слідчий суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати клопотання прокурора, оскільки раніше розглядав кримінальну справу за його обвинуваченням по суті, і його вирок був скасований судом вищої інстанції. Тому вказаному судді був заялений відвід. Наголошує на фальсифікації матеріалів кримінального провадження та порушення процесуального закону в ході його розгляду.

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 просять скасувати ухвалу суду, як незаконну, що виражається у тому, що слідчий суддя відмовився визнавати вимоги ч. 1 ст. 61 Конституції та ст. 19 КПК України, які гарантують, що особа не може бути двічі притягнута до кримінального правопорушення за одне і теж правопорушення за яким засуджена на підставі вироку суду, що набрав законної сили. А тому ОСОБА_7 не може бути повторно засуджений за умисне вбивство ОСОБА_12 оскільки він уже засуджений за даний злочин вироком Доманівського райсуду Миколаївської області від 24.12.2012 року до 12 років позбавлення волі, даний вирок не скасований, тож є чинним і виконується.

Тому вважають, що у силу ч. 2 ст. 19 КПК України кримінальне провадження 30000094 стосовно незаконно-обвинуваченого ОСОБА_7 за умисне вбивство ОСОБА_12 підлягає закриттю, а ОСОБА_7 підлягає направленню в колонію для відбуття покарання у виді 12 років позбавлення волі згідно з вироком.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 апеляційні скарги підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційних скарг та просив їх відхилити.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, потерпілого, вивчивши матеріли кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вбачає, що слідчий суддя місцевого суду зазначених вище вимог закону дотримався. Колегія суддів вважає обґрунтованою позицію слідчого судді в тому аспекті, що підозра, висунута ОСОБА_7 , у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, є достатньо обґрунтованою, а ризики, на які вказує слідчий суддя у своїй ухвалі, є дуже ймовірними.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів жінки похилого віку, поєднаного з розбійним нападом на неї з метою заволодіння її майном, тобто у вчиненні насильницького злочину, наслідком якого стала смерть людини.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив, що прокурор достатньо довів необхідність застосування до ОСОБА_7 як запобіжного заходу взагалі, так і запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою зокрема, оскільки існує значний ризик того, що він, перебуваючи на свободі, може зникнути від органів досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше правопорушення, враховуючи його численні судимості за вчиненні інших злочинів.

Колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження, оскільки вони не стосуються предмету судового розгляду, адже колегія суддів не розглядає провадження по суті, а вирішує питання виключно щодо законності продовження слідчим суддею строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

У матеріалах кримінального провадження щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 немає жодних заяв обвинуваченого щодо відводу слідчому судді ОСОБА_1 , який вирішував зазначене питання. Заявлення таких відводів вказаному судді в ході розгляду кримінального провадження по суті не передбачене у чинному КПК України як підстава, яка унеможливлює розгляд ним клопотання прокурора як слідчим суддею.

Колегія суддів бере до уваги доводи обвинуваченого про незадовільний стан його здоров`я та про потребу у наданні належної медичної допомоги, яку він не може отримати на достатньому рівні в умовах СІЗО. Однак, вважає, що його звільнення з-під варти навіть з цієї причини є надто ризикованим з огляду на високий ризик його зникнення, що створить істотні перешкоди для кримінального провадження. З цією метою обвинувачений не позбавлений права звернутися до суду, який здійснює розгляд кримінального провадження по суті, з клопотанням про надання дозволу на доставку його під вартою у відповідний медичний заклад для належного обстеження та надання медичної допомоги на достатньому рівні.

Стосовно апеляційної скарги потерпілих колегія суддів вважає наступне. Позиція потерпілих зводиться до того, що ОСОБА_7 вже є засудженим за вбивство ОСОБА_12 і має перебувати в місцях позбавлення волі, адже вирок від 15.08.2012 року Уманського міськрайсуду Черкаської області про це був врахований за правилами ч. 4 ст. 70 КК України у вироку Доманівського районним судом Миколаївської області 24.12.2012 року, яким ОСОБА_7 був також засуджений за крадіжку.

Апелянти вказують, що сам вирок Уманського міськрайсуду Черкаської області від 15.08.2012 року та ухвала Апеляційного суду Черкаської області за наслідками розгляду апеляцій на цей вирок були скасовані судом касаційної інстанції в певній частині, однак вирок Доманівського районним судом Миколаївської області від 24.12.2012 року, де цей скасований вирок був врахований за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, залишається й досі чинним.

Колегія суддів вбачає такими, що заслуговують на увагу, зазначені доводи потерпілих в тому аспекті, що залишення вироку Доманівського районного судом Миколаївської області від 24.12.2012 року чинним з урахуванням пізніше скасованого вироку щодо винуватості ОСОБА_7 в убивстві ОСОБА_12 може створити процесуальні ускладнення, які потребуватимуть свого вирішення в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_15 по суті.

Однак, для вирішення питання про законність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 це вирішального значення не має, оскільки це питання знаходиться виключно в рамках цього кримінального провадження, яке продовжується і триває після скасування вироку суду судом касаційної інстанції, й обставини іншого кримінального провадження в цьому аспекті не актуальні.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 370, 404, 177, 183, 199 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2014 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :