АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/513/15 Справа № 205/2350/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, раніше судима:

- 02.06.212 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. 19.01.2010 року постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська направлена для відбування призначеного судом покарання. 08.07.2011 року звільнена після відбуття строку покарання,

засуджена: - за ч.1 ст.115 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Цим же вироком з обвинуваченої ОСОБА_9 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди 333 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн..

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за скоєння злочину за таких обставин.

22 січня 2014 року близько 15.00 годин, ОСОБА_9 знаходилась в квартирі АДРЕСА_1 , де в ході сварки з ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних стосунків у неї виник намір спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті потерпілому, утримуючи в правій руці господарсько-побутовий ніж, завдала ним потерпілому ОСОБА_10 не менше трьох ударів в область лівої щоки, грудної клітини зліва та в область лівої кисті, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням легені та аорти, наскрізного колото-різаного поранення м`яких тканин голови з ушкодженням слинної залози, різаної рани лівої кисті, дефектів м`яких тканин пристінкової плеври, легенів, серцевої сорочки та всхідного відділу аорти, відповідно рановому каналу від рани № 2, крововиливу в ліву плевральну порожнину, крововиливу в порожнину серцевої сорочки; саден: в проекції лівого кута нижньої щелепи; на нижній повіці ліворуч; на правому крилі носа; на нижній повіці праворуч, на правій щоці; на внутрішній поверхні лівого гомілково-стопного суглобу.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини (рана № 2) перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжким тілесним ушкодженням, яке ускладнилося розвитком крововтрати від якого настала смерть потерпілого.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченій, та ухвалити свій вирок яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі. Свої доводи прокурор аргументує тим, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин, будь-яких дій для відшкодування шкоди не вжила, вину визнала частково. Також прокурор просить, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченої на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 392 грн., 489 грн., 491,40 грн.

В апеляції обвинувачена ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та кримінальне провадження відносно неї закрити, в зв`язку з відсутністю в її діянні складу злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Обвинувачена зазначає, що судом першої інстанції не вірно кваліфіковані її дії, оскільки вона тільки захищалася від нападу потерпілого, який знаходився в сильному алкогольному сп`янінні. Крім цього ОСОБА_9 вказує на те, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий ОСОБА_10 був раніше судимий за вбивство своєї дружини та відбував покарання у виді 7 років позбавлення волі, а також покази потерпілої ОСОБА_7 , яка стверджувала, що її син в стані алкогольного сп`яніння був агресивним по відношенню до інших.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачена просить вирок суду скасувати, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд або перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України. Обвинувачена ОСОБА_9 зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які б вказували на її прямий умисел направлений на спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10 .. Також обвинувачена зазначає, що суд першої інстанції постановляючи вирок не в повній мірі врахував данні, які характеризують особу обвинуваченої, а саме, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, має позитивну характеристику, не стоїть на обліку у лікарів нарколога та психіатра, вину визнала частково, щиро кається, після вчинення злочину сама викликала швидку допомогу та міліцію, активно сприяла розкриттю злочину. Крім цього обвинувачена вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані про особу потерпілого, який раніше судимий за ч.1 ст.115 КК України, зловживав алкогольними напоями, а також, що саме потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, спровокував даний конфлікт. Також ОСОБА_9 зазначає, що не була проведена дактилоскопічна експертиза молотка, яким потерпілий замахувався на неї, та в зв`язку з чим їй прийшлося захищатися, оскільки його дії несли загрозу її життю. Крім цього судом не взяті до уваги тілесні ушкодження, які потерпілий їй завдав.

Також обвинуваченою ОСОБА_9 подані заперечення на апеляцію прокурора, в яких вона просила залишити її без задоволення як безпідставну та необґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, котрий приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинувачену ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляцію та просила вирок суду скасувати та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд, або перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, захисника ОСОБА_8 , який також підтримав апеляцію обвинуваченої, потерпілу ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляцію прокурора, а апеляцію обвинуваченої залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляцій, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органами досудового слідства та судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства які б були підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому належним чином мотивував своє рішення виходячи з оцінки доказів у справі.

В ході досудового та судового слідства, обвинувачена ОСОБА_9 свою провину визнала частково, вказуючи на ту обставину, що у неї не було умислу на позбавлення життя потерпілого, і що вона діяла з метою самозахисту.

Між тим колегія суддів вважає, що доводи апеляції ОСОБА_9 стосовно того, що вона захищалася від противоправних дій ОСОБА_10 , який замахувався на неї молотком, та його дії несли загрозу її життю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються висновком судово-цитологічної експертизи № 127 від 25.02.2014 року, відповідно до якого, на вилученому з місця події молоткові не встановлено наявності крові або клітин з ядрами та мікрочастками тканин людини (людей) (т.1 а.с.95-97).

Так при проведенні слідчого експерименту від 24.01.2014 року на місці події злочину, у присутності судово-медичного експерта, ОСОБА_9 вказала спосіб завдання ударів ножем потерпілому, а саме в процесі здійснення відштовхуючих рухів руками, з направленням удару зверху-донизу (т.1 а.с.67-71).

Однак у судово-медичному висновку № 39/Л/5 від 04.02.2014 року, експерт зазначив, що при ситуації на яку вказує засуджена, могло утворитися лише тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, а всі інші виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження за вказаних нею обставин утворитися не могли (т.1 а.с.81-85).

Згідно вищезазначеного висновку експерта у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням легені та аорти, наскрізного колото-різаного поранення м`яких тканин голови з ушкодженням слинної залози, різаної рани лівої кисті, дефектів м`яких тканин пристінкової плеври, легенів, серцевої сорочки та всхідного відділу аорти, відповідно рановому каналу від рани № 2, крововиливу в ліву плевральну порожнину, крововиливу в порожнину серцевої сорочки; саден: в проекції лівого кута нижньої щелепи; на нижній повіці ліворуч; на правому крилі носа; на нижній повіці праворуч, на правій щоці; на внутрішній поверхні лівого гомілково-стопного суглобу.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини (рана № 2) перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжким тілесним ушкодженням, яке ускладнилося розвитком крововтрати, від якого настала смерть потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а.с.81-85).

Згідно до висновку судово-медичної експертизи № 293-е від 24.01.2014 року, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, синця лівої кисті, підшкірних крововиливів передньої та бокової поверхні шиї, синця переднє-бокової поверхні шиї, синця передньої поверхні правого плеча (т.1 а.с.54-55), при цьому встановлено, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворені за різний проміжок часу, а саме, в області обличчя за 1-2 доби до моменту огляду, а в області шиї за 2-3 доби до моменту огляду.

Згідно даного висновку експерта вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 своїми діями загрози життю ОСОБА_9 не створював.

Крім цього, характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, свідчить про наявність у ОСОБА_9 прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому.

За таких обставин твердження обвинуваченої про те, що її дії нібито були обумовлені виключно захистом від нападу потерпілого, викликає обґрунтований сумнів та є безпідставним, оскільки не відповідає фактичним обставинам події, яка мала місце 22 січня 2014 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винність обвинуваченої ОСОБА_9 у вчинені умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 , при цьому суд виходив з характеру, спрямованості, кількості та локалізації встановлених експертом тілесних ушкоджень, а також ступеня тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які призвели до смерті останнього. З урахуванням вище вказаного, колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ст.118 КК України.

Стосовно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду щодо ОСОБА_9 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними і такими що не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженій, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані які характеризують особу винної, а також сукупність всіх обставин у справі.

Судом враховані обставини які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , а саме її щире каяття, те що обвинувачена має двох малолітніх дітей, які на даний час влаштовані в спеціальний заклад, посередню характеристику особи обвинуваченої, яка раніше була судима.

При призначені покарання обвинуваченій суд першої інстанції також була врахована та надана належна оцінка противоправним діям самого потерпілого ОСОБА_10 , який перебуваючи у стані тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння сам спровокував конфлікт.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому не вбачає підстав для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4