АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши 27 травня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0003389 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, судимого 02 червня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2014 року, та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , 18 вересня 2014 року, близько 00 годин 30 хвилин, знаходився біля торгівельних кіосків, розташованих на території ринку «Калина Червона» по вул. Калиновій, 4 у м. Дніпропетровську, де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , який проходив біля нього. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього.
Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_9 , у вказаний час, у вказаному місці, зупинив потерпілого ОСОБА_10 , і під вигаданим запитанням, скориставшись тим, що останній відволікся, діючи умисно, відкрито, повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів в область обличчя та тулубу, спричинивши йому фізичний біль, в результаті чого ОСОБА_10 впав на землю. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_9 з корисливої зацікавленості зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюг та дістав з кишені куртки мобільний телефон останнього, тим самим відкрито, повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон «Sony С6503 Xperia ZL», вартість якого 3275 гривень та ланцюг із золота, 585 проби, вагою 14,92 г., вартістю 6714 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_9 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 9989 гривень.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_11 виразилася у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
В своїй апеляції захисник ОСОБА_8 , не оскаржуючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у скоєнні правопорушення, вказує на те, що призначене йому судом покарання є суворим та несправедливим. Обґрунтовує свою позицію тим, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги пом`якшуючи його вину обставини, зокрема те, що ОСОБА_7 . Огли щиросердно розкаявся, відшкодував спричинену правопорушенням шкоду. Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 . Огли, який також підтримав апеляцію свого захисника, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження та в апеляції не оскаржуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 України так само є правильною та в апеляції також не оскаржується.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, і знову скоїв кримінальне правопорушення у період іспитового строку після звільнення від відбування покарання за вчинення тотожного кримінального правопорушення, а також такі обставини, що обвинувачений повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся, претензії з боку потерпілого відсутні, на що є посилання у апеляції, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_7 відповідну міру покарання, яка передбачена санкцією ч.2 статті 186 КК України.
Суд також обґрунтовано застосував вимоги ст. 71 КК України та остаточно призначив покарання у вигляді позбавлення волі, яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Тому, навіть з врахуванням доводів скарги захисника та пояснень обвинуваченого про наявність позитивних характеристик останнього, його розкаяння, сімейне становище та відсутність претензій з боку потерпілого, підстав для застосування ст.ст.69, 75 КПК України колегія суддів не вбачає.
Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння нових правопорушень.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року, відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: