УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №288/1074/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 289 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 листопада 2014 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, не працює, не одружений, судимого 18.07.2013 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -
засуджено за ст. 289 ч. 2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.07.2013 року, та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків 1 рік 7 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишений попередній - особисте зобов`язання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 393 гривні 12 копійок.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 будучи раніше судимим вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.07.2013 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин в період іспитового строку за наступних обставин.
26 червня 2014 року близько 01 години у неповнолітнього ОСОБА_8 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Повторно реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись вільним доступом та відсутністю господаря, підійшов до мотоцикла МТ 1036, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 2689 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 та знаходився на території подвір`я домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , вивів його на дорогу, запустив двигун мотоцикла та незаконно повторно заволодів ним, після чого з місця скоєння злочину зник.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. Вважає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вказує, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не знайшлось підтвердження того, що останній незаконно заволодів транспортним засобом, який належав потерпілому, його дії вчинені умисно, а його метою було протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у потерпілого всупереч його волі, а тому вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, не доведена.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 289 ч. 2 КК України судом кваліфіковані правильно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні місцевого суду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, визнав повністю та дав показання, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з ілюстративною таблицею від 21.07.2014 року, який був досліджений судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 розповів та показав при яких обставинах він незаконно повторно заволодів мотоциклом «КМЗ МТ 1036», який знаходився на території подвір`я домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
Доводи в апеляції захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 мав с потерпілим ОСОБА_9 дружні стосунки та інколи брав мотоцикл останнього кататись, а тому його дії не можуть кваліфікуватись, як незаконне заволодіння транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме потерпілий ОСОБА_9 , відповідно його показань в суді, звернувся в міліцію з приводу угону його мотоциклу.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, повністю доведеною.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд послався на те, що обставин, які б обтяжували його покарання, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують його покарання, суд визнав: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім.
Суд також врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його посередню характеристику.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства та призначив покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від нижчої межі, передбаченої санкцією ст. 289 ч. 2 КК України.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд, оскільки у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: