ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого ОСОБА_12,

суддів: ОСОБА_13, ОСОБА_14,

за участю прокурора ОСОБА_15,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні 5 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 січня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

неодноразово судимого, останній раз вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 січня 2005 року, із змінами, внесеними ухвалою Верховного Суду України від 27 грудня 2005 року, за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково за постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2008 року на невідбутий строк 4 місяці 23 дні,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев'ять років. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 січня

2013 року апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишено без задоволення, вирок суду щодо нього - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 лютого 2012 року, приблизно о 21-ій год. 30 хв., знаходячись по АДРЕСА_1, будучи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті ревнощів, діючи з метою вбивства ОСОБА_3, наніс останньому один удар обухом сокири в тім'яну область голови, після чого потерпілого було доставлено до Остерської ЦРЛ, де він помер наступного дня від отриманих тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_2 просить про скасування судових рішень, постановлених щодо нього, із направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд. Вказане прохання обґрунтував тим, що судовий розгляд проведено неповно та необ'єктивно, стверджує, що суди не встановили його умисел на вчинення вбивства, не врахували повною мірою обставини вчиненого ним злочину, зокрема, нанесення ним лише одного удару потерпілому, тому зазначає, що має відповідати лише за наслідки, що настали від його дій, а отже кваліфікацію дій як умисне вбивство за ч. 1 ст. 115 КК України вважає неправильною. Зазначає, що суди не врахували вчинення ним злочину у стані душевного хвилювання (афекту), викликаного неправомірною поведінкою потерпілого, у зв'язку з чим мала б бути призначена щодо нього судово-психологічна експертиза. Також вказав на неправильне застосування кримінального закону, а саме статті 89, оскільки судимості в нього є погашеними, що у наслідку призвело й до безпідставного врахування судами такої обставини, яка обтяжує його покарання, - рецидив вчинених злочинів. Стверджує про порушення права на захист через незабезпечення захисником під час досудового слідства та застосування до нього недозволених методів ведення слідства, в результаті чого був змушений себе обмовити у скоєному злочині.

В поясненнях до касаційної скарги захисник ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, наголошує на необхідності встановлення обставини, яка пом'якшує покарання особи, - вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого, у зв'язку з чим стверджує про проведення відносно засудженого судово-психологічної експертизи, чого не було зроблено судом.

Потерпіла ОСОБА_4 в запереченнях на касаційну скаргу просила залишити її без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану засудженим скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за яким його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів.

Посилання у скарзі на неправильне застосування кримінального закону при кваліфікації дій за ч. 1 ст. 115 замість ч. 2 ст. 121 КК України є безпідставними.

Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив ґрунтовний аналіз доказів, здобутих у справі, та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 умисного вбивства, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, допитаного по справі експерта ОСОБА_10, а також даними, що містяться у висновку експерта № 346 від 7 березня 2012 року, висновку експерта № 42 від 27 лютого 2012 року, висновку експерта № 220 (б), 166 від 20 березня 2012 року та у висновку судово-медичної експертизи № 21 від 26 березня 2012 року за яким при експертизі трупа ОСОБА_3 виявлені тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, що спричинені дією тупого предмету і могли бути спричинені внаслідок нанесення одного удару обухом сокири по голові, отримання таких тілесних ушкоджень при падінні потерпілого з висоти власного росту малоймовірне.

Судами перевірялись твердження ОСОБА_2 щодо його невинуватості у вчиненому злочині, оскільки він не хотів позбавляти життя потерпілого, що спростовані наявними доказами у справі, зокрема показаннями свідків, що узгоджуються між собою, а також з висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами, що визнані судом достовірними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судами достовірно встановлено, що ОСОБА_2, діючи із умислом на вчинення вбивства, наніс удар обухом сокири по голові (в життєво важливий орган) потерпілого, від чого настала смерть останнього. Вказані дії ОСОБА_2 свідчать про його умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України є правильною.

Перегляд вироку суду в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. Крім того, доводи засудженого, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи його апеляцію проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Безпідставні твердження й про скасування судових рішень через не проведення судово-психологічної експертизи щодо встановлення факту перебування ОСОБА_2 під час вчинення злочину у стані душевного хвилювання, на перебування у якому ОСОБА_2 не наголошував. Крім того, у справі проводилась амбулаторна судово-психіатрична експертиза № 93 від 9 березня 2012 року, відповідно до висновків якої ОСОБА_2 клінічних ознак психічного захворювання і тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Перевірялись судами також посилання засудженого на порушення права на захист під час досудового слідства, що правильно визнані необґрунтованими. За матеріалами справи, підозрюваному ОСОБА_2 роз'яснено право на захист 12 лютого 2012 року, про що у протоколі підозрюваний ОСОБА_2 зробив власноручний запис про те, що права на захист йому роз'яснені, зрозумілі, бажає, щоб його захист здійснювала адвокат ОСОБА_11 та надано відповідну заяву слідчому (т. 1 а.с. 105-106). Того ж дня постановою слідчого адвоката ОСОБА_11 допущено до участі в справі в якості захисника ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 107-108).

Не встановлено судами й застосування до ОСОБА_2 недозволених методів ведення слідства. Крім того, за його скаргами проводилась перевірка прокуратурою Козелецького району Чернігівської області, за результатами якої винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівника правоохоронного органу за відсутністю складу злочину щодо застосування недозволених методів ведення слідства відносно ОСОБА_2

Таким чином, доводи касаційної скарги засудженого та матеріали кримінальної справи не містять посилань на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги засудженого про виключення з судових рішень обставини, яка обтяжує його покарання, - рецидив злочину. Як вбачається з матеріалів справи, за попереднім вироком суду ОСОБА_2 21 серпня 2008 року звільнений умовно-достроково, відповідно до вимог ч. 3 ст. 90 КК України з цього дня розпочався строк погашення судимості за вчинений ним умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України. Так як вказаний злочин згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, строк погашення судимості за вчинення якого становить три роки за пунктом 7 ч. 1 ст. 89 КК України. Отже, строк погашення судимості закінчився 21 серпня 2011 року, тобто до вчинення ОСОБА_2 нового умисного злочину, а саме вчиненого ним 11 лютого 2012 року, за яким він засуджений у даній справі.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 січня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінити, виключити з судових рішень посилання на обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

В решті судові рішення залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14