У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Філатова В.М., Нікітіна Ю.І.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 06 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

За вироком Пролетарського районного
суду м. Донецька від 17 червня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше судимий:

03.12.1984 року за ст.ст. 140 ч.2,
2153 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі
з відстрочкою виконання на 2 роки;

09.01.1987 року за ст.ст. 140 ч.2
КК України до 4 років позбавлення волі;

22.12.1992 року за ст.ст. 140 ч.2,
2296 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі;

22.05.1998 року за ст.ст. 117 ч.1,
118 ч.1, 140 ч.2, 142 ч.1, 145 ч.1, 222 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців
позбавлення волі,

засуджений: за ст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі; за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_1 суд визначив
остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Суд постановив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 70 грн. 62 коп.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2005 року
зазначений вирок залишено без змін.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 11 лютого 2005 року,
приблизно о 23-24 годині, поблизу дворів будинків АДРЕСА_1, на ґрунті раптово
виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_2, засуджений, з
метою позбавити потерпілого життя, умисно завдав потерпілому не менше 10-12
ударів руками та ногами по голові, шиї, тілу та верхнім кінцівкам, від яких
смерть потерпілого настала на місці подій в результаті закритої
черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки і шлуночки головного
мозку, що ускладнилась набряком головного мозку.

Залишаючи місце подій, ОСОБА_1 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_2 на
загальну вартість 3 786 грн.

У касаційній скарзі, як видно із її змісту, засуджений ОСОБА_1 просить
постановлені щодо нього судові рішення скасувати, а провадження по справі
закрити, посилаючись на безпідставність його засудження за злочини, яких він не
вчиняв. Крім того, засуджений указує на застосування до нього недозволених
методів розслідування та порушення його прав у зв'язку із ненаданням останнього
слова, а також права на захист.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі засудженого, колегія
суддів вважає, що її слід залишити без задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни судових рішень, зазначених у ч.2 ст. 383 КПК України є:
істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то
колегія суддів вважає висновки суду про необхідність кваліфікації дій
засудженого за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.2 КК України такими, що відповідають
дослідженим в судовому засіданні доказам, яким суд дав належну оцінку, і така
кваліфікація є правильною.

Зокрема, мотивованим і обґрунтованим є рішення суду про
визнання за достовірний доказ послідовні показання засудженого ОСОБА_1, які він
неодноразово давав під час досудового слідства, в тому числі в присутності
захисника та в ході проведення відтворення обстановки і обставин події,
розповідаючи про обставини побиття ОСОБА_2 та указуючи місце, де він зустрів
потерпілого і де між ними виник конфлікт, який переріс у бійку.

Посилання засудженого на те, що такі показання він
змушений був дати в результаті застосування до нього недозволених методів
розслідування, у ході судового слідства перевірялись за постановою суду і свого
підтвердження не знайшли, про що свідчить долучена до справи відповідна
постанова прокуратури.

Крім того, достовірність зазначених показань ОСОБА_1 про
обставини вчинення ним вбивства потерпілого та крадіжки його майна, об'єктивно
підтверджується сукупністю інших доказів, які були досліджені судом і наведені
у вироку.

Зокрема, суд зазначив у вироку, що указані засудженим під
час відтворення обстановки та обставин подій деякі деталі, які могли бути
відомі лише учаснику подій, підтверджуються даними протоколу огляду місця
подій.

Дані долученого до справи висновку судово-медичної
експертизи НОМЕР_1 указують, що смерть потерпілого ОСОБА_2 наступила в
результаті закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та
шлуночки головного мозку, що ускладнилась набряком головного мозку. Перелічені
у висновку дані співпадають з показаннями засудженого стосовно обставин побиття
ним потерпілого.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 12 лютого
2005 року та протоколу пред'явлення предметів для впізнання від 11 квітня 2005
року, у помешканні ОСОБА_1 було виявлено ремінь, сумку для мобільного телефону,
чорну шкіряну куртку, які потерпіла ОСОБА_3
упізнала як такі, що належали потерпілому.

Колегія суддів вважає, що дослідивши та проаналізувавши
ці та інші наведені у вироку докази, а також приймаючи до уваги кількість
заподіяних ОСОБА_2 тілесних ушкоджень,
їх характер та локалізацію, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні ним умисного вбивства потерпілого.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то вирішення
судом першої інстанції цього питання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав для пом'якшення покарання засудженому колегія суддів не вбачає.

Зміст наявних у справі протоколів судових засідань судів першої та
апеляційної інстанцій спростовує посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було
надано останнього слова.

В результаті перевірки матеріалів справи також не знайшли свого
підтвердження посилання засудженого на порушення його прав на захист. Дану
справу по факту вбивства ОСОБА_2 було порушено 12 лютого 2005 року за ст. ст.
115 ч.2 п.6, 187 ч.4 КК України і того ж дня до участі у справі за постановою
слідчого було допущено захисника, оскільки у своєму поясненні від 12.02. 2005
року ОСОБА_1 визнав себе винуватим у вчиненні злочинних дій по відношенню до
ОСОБА_2 Участь захисника була також забезпечена як під час розгляду справи
судом першої інстанції, так і апеляційної.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б могли
вплинути на правильність висновку суду, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Філатов В.М.
Нікітін Ю.І.
Федченко О.С.