Справа №1-32/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007
року м.
Монастирська

Монастириський
районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого
судді Іванчука
В.М.,

секретаря Гнатишин
В.В.

з участю
прокурора Небиловича
А.М

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Монастириського районного суду
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, гр. України, освіта
повна загальна середня, студент ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, не
судимого, -за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України, -

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. уродженця АДРЕСА_2, жителя АДРЕСА_3, українця, гр. України,
освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не
судимого,

- за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК
України, -

встановив:

31 березня 2007
року близько 00:30 годин ночі підсудні ОСОБА_1., ОСОБА_2. та інша особа
перебували в міському парку м.Монастириська. Інша особа переслідуючи мету
грубого порушення громадського порядку, з хуліганських мотивів, безпричинно з
мотивів явної неповаги до суспільства, почав безпричинно ображати нецензурними
словами потерпілого ОСОБА_3., який в цей час знаходився в парку із своєю
дружиною ОСОБА_4. та її подругою ОСОБА_5., зловив руками потерпілого за одяг,
кинув останнього на землю, і почав наносити удари ногами по різних частинах
тіла ОСОБА_3. На зауваження потерпілого припинити свої хуліганські дії не
реагував. В конфлікт втрутився підсудний ОСОБА_1., який з особливою зухвалістю,
грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства,
приєднавшись до іншої особи наніс ще декілька ударів ногами по різних частинах
тіла потерпілого, який лежав ще на землі. На прохання ОСОБА_4. та ОСОБА_5.
припинити наносити удари останні не реагували. Підсудний ОСОБА_1. та інша особа
припинили побиття тільки тоді, коли ОСОБА_4. закричала, що її чоловік втратив
свідомість.

Коли ОСОБА_3.
прийшов до свідомості, підсудний ОСОБА_2. наніс потерпілому удар кулаком в
обличчя, від чого останній знову впав на землю. Вказані дії супроводжувались
образами та нецензурною лайкою з сторони підсудних в адресу потерпілого.

Внаслідок
отриманих тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3. були спричинені середньої
тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травми голови за ознакою тривалого (більше
21 доби) розладу здоров'я, оскільки перебіг її супроводжувався розвитком
правобічної сенсоневральної приглухуватості (такі патологічні зміни
супроводжуються тривалим зниженням гостроти слуху).

В судовому
засіданні підсудні ОСОБА_1. та ОСОБА_2. свою вину визнали повністю у вчиненому
щиро розкаялись і даючи суду показання, повністю підтвердили факт та обставини
скоєння ними вищезазначеного у вироку злочину.

Допитаний в
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3. повністю підтвердив обставини
вищезазначені у вироку.

Крім повного
визнання вини підсудними ОСОБА_1. та ОСОБА_2., їх вина доведена зібраними по справі під час досудового
слідства доказами, які підсудні не оспорюють і вважають їх дослідження в
судовому засіданні недоцільним.

Дослідження
фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудних та потерпілого.

Органами
досудового слідства підсудним ОСОБА_1. та ОСОБА_2. пред'явлено обвинувачення за
ст.ст. 296 ч.2, 122 ч.1 КК України.

Даючи оцінку
зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що дана кваліфікація є
вірною, оскільки підсудні вчинили хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувались особливою зухвалістю та спричинили потерпілому умисні
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи
питання про призначення покарання, суд враховує ступінь суспільної
небезпечності скоєного злочину, особи винних та обставини справи, що
пом'якшують і обтяжують їх відповідальність, а також думку потерпілого
ОСОБА_3., який просить суд підсудних суворо не карати і при призначенні
покарання обрати міру покарання не пов'язану з позбавленням волі.

До обтяжуючих
обставин суд відносить вчинення підсудними злочинів в стані алкогольного
сп'яніння.

До пом'якшуючих
обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, сприяли під
час досудового слідства розкриттю даних злочинів, добровільно сплатили
потерпілому грошові кошти в сумі 2000 гривень, ОСОБА_1. та ОСОБА_2. до
кримінальної відповідальності притягуються вперше.

Враховуючи вищевказані
обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає,
що підсудним ОСОБА_1. та ОСОБА_2. можна обрати міру покарання не пов'язану з
ізоляцією їх від суспільства, а тому призначаючи покарання, суд рахує за
можливе в силу ст.69 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного
покарання, яке не зазначене в санкціях ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України.

Щодо позовних
вимог про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3. в
Монастириській ЦРЛ в сумі 407 грн. 77 коп., суд вважає, що дані позовні вимоги
є обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Щодо заявленого
цивільного позову потерпілим ОСОБА_3. про відшкодування моральної шкоди у
розмірі 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч) гривень та матеріальної шкоди в сумі 609
(шістсот дев'ять) грн. В судовому засіданні потерпілий заявив, що підсудними
йому було надано 2000 грн. за матеріальні збитки, суд вважає за доцільне
зарахувати надану підсудними суму до відшкодування моральних збитків. А тому
суд вважає, що позов слід задовольнити частково і оцінює моральну шкоду
заподіяну злочином в розмірі 6 (шість) тис. грн. Щодо матеріальної шкоди в сумі
609 грн., суд рахує, що вона підлягає до задоволення, оскільки потерпілим в
судовому засіданні вона є доведена і обгрунтована.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним:

за ст. 122 ч. 1 КК України та на підставі ст. 69
КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу 510 грн.

за ст. 296 ч.2
КК України та на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді
600 грн.

На підставі ст.
70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
призначити остаточну міру покарання у вигляді штрафу 600 грн.

ОСОБА_2 визнати
винним:

за ст. 122 ч.1
КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді
штрафу 510 грн.

за ст. 296 ч.2
КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді
штрафу 600 грн.

На підставі ст.
70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
призначити остаточну міру покарання у вигляді штрафу 600 грн.

До набрання
вироком законної сили запобіжні заходи щодо засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов
за позовом прокурора району в інтересах Монастириської ЦРЛ до відповідачів
ОСОБА_1. та ОСОБА_2., про відшкодування витрат на лікування потерпілого
ОСОБА_3. в сумі 407 грн., 77 коп. задовольнити.

Стягнути з
відповідачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. 407 грн.77 коп. на користь Монастириської ЦРЛ
р/р 1609 в УДК
в Тернопільській області МФО
838012 код 0900032- солідарно.

Позов
потерпілого ОСОБА_3. до засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про відшкодування
моральних збитків - задовольнити частково.

Стягнути з
засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. 6 000 (шість тисяч) грн. моральної шкоди на
користь потерпілого ОСОБА_3. - солідарно.

Позов
потерпілого до засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про відшкодування матеріальних
збитків - задоволити.

Стягнути із
засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь потерпілого ОСОБА_3. 609 грн.
матеріальної шкоди - солідарно.

Вирок суду може
бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі
апеляції чи апеляційного подання прокурора через Монастириський районний суд,
на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.