Справа № 525/807/15-к
Провадження № 1-кс/525/90/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2015 року сел. Велика Багачка
Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника-потерпілого ОСОБА_3 , старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.306 КПК України скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в:

Потерпілий ОСОБА_6 25.06.2015 року звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області зі скаргою в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України про скасування постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України.

Зі скарги ОСОБА_3 вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року, копію якої він отримав 20.06.2015 року, було закрито кримінальне провадження №0000022, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2013 року за фактом спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області. Потерпілий ОСОБА_6 вважає вищевказану постанову слідчого незаконною, оскільки, як вказує, органом досудового розслідування не з`ясовані всі обставини заподіяння йому ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості; зазначає про те, що орган досудового розслідування, закриваючи провадження у справі, не дав належної оцінки показанням свідків, які були очевидцями даної події щодо умисних протиправних дій ОСОБА_7 , безпідставно послався на положення ст.36 КК України, відповідно, орган досудового розслідування дійшов передчасного висновку щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 КК України та ст.128 КК України.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник потерпілий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України та просив скасувати дану постанову слідчого як передчасну.

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду від 26.06.2015 року було прийнято до розгляду та відкрито судове провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, цією ж ухвалою з Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Великобагачанського району Полтавської області для вивчення та дослідження слідчим суддею згідно даної ухвали витребувані матеріали кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.с.п.8).

01.07.2015 року розгляд скарги було відкладено на 10.07.2015 року, оскільки матеріали кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України були витребувані до прокуратури Полтавської області і на час призначення до розгляду скарги ОСОБА_3 не були повернуті до прокуратури Великобагачанського району Полтавської області.

В судовому засіданні 10.07.2015 року особа, яка подала скаргу потерпілий ОСОБА_6 подану скаргу підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені у скарзі і просив її задовольнити. Також потерпілий ОСОБА_6 посилався на неповноту з`ясування органом досудового розслідування всіх істотних обставин справи та безпідставність посилання слідчого у оскаржуваній постанові на положення ст.36 КК України.

Старший прокурор прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 в судовому засіданні посилалась на те, що підстави для скасування постанови слідчого відсутні, оскільки органом досудового розслідування детально з`ясовані всі обставини по кримінальному провадженню, виконані вказівки слідчого судді і необхідність проведення додаткової перевірки в даний час відсутня.

Старший слідчий СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про день і час розгляду скарги, згідно ч.3 ст.306 КПК України відсутність цієї особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника-потерпілого ОСОБА_6 , думку та міркування старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 , вивчивши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_6 та дослідивши матеріали витребуваного кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, виходячи з таких підстав.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Також, відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2013 року внесено відомості про те, що 22.04.2011 року близько 09 год. на базарній площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 , 1973 р.н. на ґрунті неприязних відносин умисно, шляхом викручування пальця наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиха проксимального між фалангового суглоба 5 пальця лівої кисті, які згідно акту судово-медичного обстеження №219 від 06.06.2011 року утворились від дії тупих предметів та відносяться до ушкоджень середнього степеню тяжкості, як спричинивши тривалий розлад здоров`я (а.кп.1) - кримінальне провадження №0000022; попередня кваліфікація кримінального провадження ч.1 ст.122 КК України.

Згідно ч.3 ст.110 КПК України, процесуальне рішення слідчого приймається у формі постанови. Норми ч.5 цього Кодексу визнають, що постанова слідчого повинна складатися із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

З матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, внесеного до ЄРДР вбачається, що в ході досудового розслідування слідчими по даному кримінальному провадженню станом на 23.07.2014 року проводились відповідні слідчі дії: було проведено допит потерпілого ОСОБА_3 , а також проведені допити ряду свідків, на яких у своїх свідченнях посилався потерпілий ОСОБА_6 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; проведено відтворення обстановки та обставин події злочину з участю потерпілого ОСОБА_3 , призначено і проведено ряд експертиз, зокрема, судово-медичну та комісійну судово-медичну експертизи; проведено ряд інших слідчих дій, зокрема, у спосіб, передбачений ст.40 КПК України.

Постановою начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_14 від 23.07.2014 року було закрито кримінальне провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.159).

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як передчасну постанову начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_14 від 23.07.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.156-166); цією ж ухвалою зобов`язано орган досудового розслідування провести ряд слідчих (процесуальних) дій по вищевказаному кримінальному провадженню.

Після цього, органом досудового розслідування та процесуальним керівником у справі проведено ряд слідчих дій по даному кримінальному провадженню: проведено повторний допит потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.179-181); допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_7 (а.к.п.186-188); допитано в якості свідків громадян ОСОБА_15 , ОСОБА_12 (а.к.п.189-193); повторно допитано потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.194-197); проведено одночасний допит осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (а.к.п.198-201); додатково допитана в якості свідка ОСОБА_16 (а.к.п.202-204); допитано в якості свідка ОСОБА_17 (а.к.п.205-206); витребувано інформацію з Великобагачанської ЦРЛ щодо звернення за медичною допомогою гр-на ОСОБА_7 (а.к.п.207-210). Після проведення цих процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України.

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.03.2015 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як передчасну постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.219-222); цією ж ухвалою слідчого судді зобов`язано орган досудового розслідування провести ряд слідчих (процесуальних) дій по вищевказаному кримінальному провадженню.

В період часу з 05.03.2015 року по 14.06.2015 року органом досудового розслідування проведено ряд слідчих (процесуальних дій), зокрема, 16.03.2015 року проведено слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_3 , який показав механізм нанесення йому тілесного ушкодження ОСОБА_7 (а.к.п.226-230), здійснені відповідні запити щодо встановлення ряду обставин справи (а.к.п.231-232,234-235), на які отримані відповіді з медичних установ Миргородського району Полтавської області, приєднано до матеріалів кримінального провадження Витяг з журналу обстежень в рентгенологічному кабінеті Великосорочинської дільничної лікарні (а.к.п.237); 30.03.2015 року вищевказане кримінальне провадження старшим слідчим СВ ОСОБА_5 було закрите (а.к.п.238), однак 17.04.2015 року постановою старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_4 постанова слідчого від 30.03.2015 року була скасована (а.к.п.242), після чого слідчим було надано доручення для проведення слідчих дій на території Миргородського району Полтавської області, де в порядку його виконання 14.05.2015 року був допитаний в якості свідка лікар-травматолог Миргородської ЦРЛ (робоче місце якого у Великосорочинській дільничній лікарні) ОСОБА_18 (а.к.п.244,246) і 14.06.2015 року старшим слідчим СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ст.122 (без указання частини цієї статті) та ст.128 КК України (а.к.п.247-248).

Аналіз досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, враховуючи доводи скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (закрито за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ст.ст.122 (без указання частини цієї статті),128 КК України) свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повному обсязі з`ясовані обставини отримання тілесного ушкодження середнього ступня тяжкості ОСОБА_19 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області.

Так, аналізуючи зміст оскаржуваної потерпілим ОСОБА_19 постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (закрито за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ст.ст.122 (без указання частини цієї статті),128 КК України), в межах доводів скарги ОСОБА_3 вбачається, що в обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження у постанові слідчим викладені суть конфліктної ситуації, що виникла на ринковій площі 22.04.2011 року в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, показання свідків по даному кримінальному провадженні (які в основній масі були допитані органом досудового розслідування у зв`язку з наявністю вказівок про це в ухвалах слідчого судді за наслідками розгляду скарг ОСОБА_3 на постанови про закриття кримінального провадження), посилання на проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_3 і міститься посилання на положення ст.36 КК України та зазначається про те, що заподіяний ОСОБА_8 22.04.2011 року фізичний біль ОСОБА_7 був спровокований самим потерпілим, його протиправними діями, спрямованими на заволодіння чужим майном (майном продавця ОСОБА_7 ) без дозволу власника; ОСОБА_7 , захищаючи право власності від неправомірних посягань та зупиняючи дії ОСОБА_3 , у руці якого знаходилась покришка, викрутив мізинний палець лівої руки. Отже, слідчим вказується про те, що ОСОБА_7 викрутив ОСОБА_8 мізинний палець лівої руки, захищаючи свою власність від неправомірного посягання та зупиняючи дії ОСОБА_3 , у руці якого знаходилась велосипедна покришка.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України та роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», необхідною обороною визначаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. У п.10 даної постанови також зазначається про те, що оскільки відповідно до ст.11 КК злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яка хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

Аналіз вказаних положень законодавства вказує на те, що право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч.1 ст.36 КК України, такою підставою є лише вчинення особою суспільно небезпечного посягання.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.04.2011 року конфлікт між громадянином ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_7 на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району виник з приводу заміни секатора, який, як зазначає ОСОБА_6 , він придбав у продавця ОСОБА_7 01.04.2014 року і який зламався в ході роботи, однак, продавець ОСОБА_7 відмовився обміняти поламаний секатор на новий або повернути грошові кошти ОСОБА_8 , викинувши даний секатор. У своїх показаннях в якості потерпілого ОСОБА_6 зазначає про те, що він попередив продавця ОСОБА_7 про те, що взамін поламаного секатора він візьме велосипедну шину, він просто взяв велосипедну шину, яка стояла біля прилавку долі в ліву руку і нікуди з нею не відходив, після чого ОСОБА_7 підійшов до нього і схопив його за мізинний палець лівої ріки і викрутив його, внаслідок чого він відчув біль у мізинному пальці лівої руки і випустив шину. Про те, що ОСОБА_6 взяв біля прилавка ОСОБА_7 велосипедну шину, але з нею нікуди не йшов і стояв на місці зазначають і свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які були присутні на місці події. Лише свідок ОСОБА_7 (учасник інциденту) вказує на те, що ОСОБА_6 взяв товар з його прилавку, але він вийшов із-за прилавку і зупиняючи дії ОСОБА_3 , вихватив у нього з рук свій товар (велосипедну шину).

На необхідність аналізу обставин події, що мала місце 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, виходячи з аналізу показань як потерпілого ОСОБА_3 , так і свідка ОСОБА_7 , а також інших допитаних свідків в даному кримінальному провадженні, в контексті положень ст.36 КК України слідчий суддя неодноразово вказував органу досудового розслідування при скасуванні постанов слідчих про закриття вищевказаного кримінального провадження, зокрема, щодо додаткового з`ясування можливої протиправності вчиненого діяння 22.04.2011 року при даній конкретній обстановці, що виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу обміну поламаного секатора, однак і на даний час у оскаржуваній потерпілим ОСОБА_6 постанові слідчого від 14.06.2015 року міститься лише формальне посилання на ст.36 КК України без будь-якого аналізу обставин події саме в контексті ст.36 КК України, враховуючи, що у ОСОБА_3 виявлене тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи. №71 від 22.05.2014 року.

В контексті посилання слідчого у оскаржуваній постанові на положення ст.36 КК України, з досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається, що органом досудового розслідування встановлювалося, яка була ринкова (дійсна) вартість покришки (шини) велосипедної станом на 22.04.2011 року, яку взяв із торгівельного прилавку ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_6 , з якою метою він брав у руку вищевказану велосипедну покришку (шину) і чи відійшов з нею від прилавку, якщо так, то на яку відстань і скільки в часі це тривало; з`ясування цих обставин в контексті висновків слідчого про необхідну оборону мають суттєве значення, оскільки по своїй правовій суті суспільне небезпечне діяння повинно створювати невідкладну необхідність в заподіянні шкоди посягаючому, діяння повинно бути реальним, при цьому, істотною характеристикою посягання є його наявність, протягом якої у особи існує право на необхідну оборони. Крім цього, при з`ясуванні наявності загрози заподіяння шкоди необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну; також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Вказані обставини, які підлягають обов`язковому з`ясуванню при посиланні слідчого на стан необхідної оборони, не з`ясовані в межах даного кримінального провадження і не зазначені у оскаржуваній потерпілим ОСОБА_19 постанові слідчого від 14.06.2015 року. При цьому, не з`ясувавши вищевказаних обставин в їх сукупності та вартості велосипедної покришки (шини), належної ОСОБА_7 (який згідно змісту постанови слідчого від 14.06.2015 року захищав свою власність та зупиняв дії ОСОБА_3 ), не можливо зробити висновки, зокрема, і щодо обставин, визначених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», які також охоплюються змістом застосування положень ст.36 КК України в сукупності з положеннями ст.11 КК України, і підлягають юридичній оцінці в межах конкретного кримінального провадження.

Виходячи з сукупності досліджених матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України та висновків слідчого судді, викладених вище у даній ухвалі, в межах розгляду скарги ОСОБА_3 , яка подана ним до слідчого судді саме з підстав п.3 ч.1 ст.303 КПК України (а не будь-яких інших підстав) слідчий суддя вважає, що висновки слідчого судді щодо передчасності в даний час закриття кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України з підстав, які вказані слідчим у оскаржуваній постанові, стосуються в своїй сукупності і пунктів 2 та 3 прохальної частини скарги ОСОБА_3 від 23.06.2015 року і по суті прямо випливають з вимог КПК України (ст.9 КПК України), де вказано, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя, в межах розгляду скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України відмічає, що при розгляді даної скарги ОСОБА_3 в судовому засіданні 10.07.2015 року були досліджені витребувані матеріали кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, що відповідає п.4 прохальної частини скарги ОСОБА_3 ; інші його усні посилання на розгляд цього кримінального провадження в майбутньому за правилами глав 27 та 28 КПК України в даний час при розгляді його скарги в межах ст.306 КПК України є передчасними і не відносяться до повноважень слідчого судді; при цьому, слідчий суддя зазначає, що звертаючись до слідчого судді з відповідною скаргою на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття конкретного кримінального провадження, де ОСОБА_6 є потерпілим, він без будь-яких перешкод реалізував своє конституційне право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності відповідної посадової особи, що повністю узгоджується з положення ст.55 Конституції України. Вільне трактування (на власний розсуд та розуміння) ОСОБА_19 форм закінчення досудового розслідування конкретного кримінального провадження та інших положень КПК України щодо судового розгляду кримінальних проваджень, в даний час, в межах поданої ним до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області в порядку ст.303 КПК України скарги на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття конкретного кримінального провадження, не звужує його прав та можливостей щодо права оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності відповідного органу державної влади, його службових і посадових осіб та його права будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч.1 ст.21 КПК України).

При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним розглядається скарга потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження (п.3 ч.1 ст.303 КПК України), в контексті обґрунтування скарги потерпілого ОСОБА_3 в чергове нагадує органу досудового розслідування про те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Комітет міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28.06.1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12.05.2004 р. Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого може бути постановлена ухвала, зокрема, про скасування рішення слідчого.

Отже, виходячи з системного та детального аналізу вищевказаних матеріалів кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що стороною заявника у справі доведено те, що постанова старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 (кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.122 (без указання частини цієї статті, про що неодноразово вказувалося слідчим суддею) та ст.128 КК України), винесена передчасно, без повного та всебічного з`ясування обставин події, що мала місце 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області та з`ясування підстав та умов застосування положень ст.36 КК України, тобто, в межах доводів скарги ОСОБА_3 та досліджених матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування допущено неповне з`ясування вищевикладених обставин, що мають суттєве та важливе значення для конкретного кримінального провадження.

Отже, виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування вищевказаної постанови слідчого з метою встановлення обставини, що мають суттєве значення по даному кримінальному провадженню та які вказані в даній ухвалі слідчого судді, що є формою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та об`єктивно буде сприяти забезпеченню загальних принципів верховенства права та законності в ході досудового розслідування конкретного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,9,21,303-304,306-307,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.122 КК України за №0000022 від 17.01.2013 року - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України - скасувати.

Копію даної ухвали направити для виконання старшому слідчому СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 для виконання; прокурору Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_20 копію даної ухвали направити для відому та контролю; копію даної ухвали також направити заявнику потерпілому ОСОБА_8 для відому.

Повернути прокурору Великобагачанського району Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1