Справа № 159/1110/15-к
Провадження № 1-кп/159/79/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 20 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,.

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 150 301 100 000 07 про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Скулині Ковельського району Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з освітою повною загальною середньою, розлученого, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, 1 особу непрацуездатного віку, раніше судимого 14.11.13 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., що сплачений 23.12.13 р., та, відповідно, такого, який має за станом на 01.02.14 р. не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 , являючись, згідно з рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 29.08.11 р. платником аліментів на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.11 р. до досягнення дитиною повноліття, в період з 01.02.14 р. по 31.12.14 р. грошові кошти на утримання вказаних вище дітей не сплачував, не працевлаштовувався та заходів із працевлаштування не вживав; документів, що свідчили б про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоровя, у виконавчу службу не предявляв; ніяких заходів з метою погашення заборгованості із сплати аліментів, не вживав; до Ковельського міськрайцентру зайнятості з метою працевлаштування не звертався, на попередження держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ про необхідність сплачувати аліменти, можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України у разі злісного ухилення від сплати аліментів не реагував; аліментів добровільно не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах в сумі 25 462 грн. 80 коп. за період з 01.02.14 р. по 31.12.14 р., чим вчинив злісне ухилення від сплати аліментів.

Своїми умисними діями, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів) за період з 01.02.14 р. по 31.12.14 р., обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду показав, що, дійсно, за період з 01.02.14 р. по 31.12.14 р. він не сплачував аліменти на утримання спільних з потерпілою вищезазначених дітей, так як не зміг знайти підходящої роботи після звільнення. Не працевлаштовувався офіційно, на обліку у центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, у вказаному вище періоді не значився, вчинивши тим самим помилку. Держвиконавцем йому, дійсно, неодноразово розяснювався обовязок по сплаті аліментів та він неодноразово попереджався про наслідки злісного ухилення від сплати аліментів. У скоєному щиро розкаюється.

З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі, обвинувачений визнає усі докази, що є у справі; учасники судового розгляду не оспорюють кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування, обвинувачений у скоєному щиро розкаюється.

Винуватість обвинуваченого підтверджується як його визнавальними показаннями, даними як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, а також - тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного у їх сукупності. Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді послідовно та повно розповів про всі обставини вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає.

Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, працездатний, однак, не працює, доходу не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме: 14.11.13 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., судимість за що на початок вчинення інкримінованих йому дій не була ні погашена, ні знята у встановленому законом порядку, однак, належних висновків не зробив та через нетривалий проміжок часу знову стан на злочинний шлях; думку потерпілої, яка обвинуваченого не прощає; наявність сімох утриманців, серед яких шестеро дітей та непрацездатний батько члена його сімї, те, що обвинувачений частково сплатив у березні 2013 р. заборгованість по аліментах в загальній сумі 1 250 грн., що, порівняно із загальною сумою заборгованості по аліментах, є сумою незначно, однак, свідчить про бажання обвинуваченого зменшити суму заборгованості по аліментах та вживати заходів до утримання неповнолітніх дітей надалі.

Тому, з врахуванням санкції ч. 1 ст. 164 КК України, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, однак, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, однак, з іспитовим строком.

Тобто, обвинуваченому слід обрати покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 164 КК України та положеннями ч. 2 ст. 61 КК України з іспитовим строком і покладенням на нього ряду обовязків на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 373 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, якщо він на протязі однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з"являтись в органи кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації;

- повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1