АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/614/15 Справа № 192/66/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимому, останній раз- 26.11.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника Солонянської виправної колонії УДПтСУ в Дніпропетровській області № 21 ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А:
На ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженим ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій останній просить ухвалу районного суду скасувати як незаконну, а також застосувати до нього ст. 81 КК України.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час перебування у місцях позбавлення волі у нього були стягнення, але вони погашені, на даний час має одне заохочення, а тому вважає, що довів своє виправлення.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що 20.09.2013 року та 17.04.2014 року відмовлено комісією установи у застосуванні щодо засудженого ОСОБА_6 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, 12.12.2014 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як особі, що не довела своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, але суд вважає, що його поведінка свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора та представника установи, які проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечували, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Згідно з Постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та достатньо вмотивував висновок про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття призначеного покарання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен грунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не є сумлінною, в його поведінці відсутня позитивна динаміка, що не свідчить про його виправлення.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу судом першої інстанції в ухвалі зазначено мотиви, з яких він прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від покарання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки вони підтверджуються доказами, що досліджувались судом першої інстанції, зокрема, характеристикою від 21.01.2015 року(а.м.13), довідкою по особовій справі(а.м.4), довідкою про заохочення та стягнення (а.м.14), копією витягу з наказу(а.м.18), відповідно до змісту яких засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення,оскільки на виробництві працевлаштований, але до праці ставиться посередньо, характеризується посередньо, мав стягнення, яке погашено , та був заохочений один раз, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не приймає особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», але не бере участь у роботі самодіяльних організацій, 20.09.2013 року та 17.04.2014 року було відмовлено комісією установи у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, 12.12.2014 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як особі, що не довела своє виправлення.
За вказаних обставин твердження ОСОБА_6 про те, що стягнення щодо нього є погашеним, а також про те, що наявне одне заохочення, хоча і мають місце, однак на думку колегії суддів не свідчать про його сумлінну поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по справі відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4