УХВАЛА

Іменем України

2. 10. 2007 року
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Велидчука В.М.,

Шеніна П.О.

прокурора Селюченко І.І.

потерпілих ОСОБА_1 і
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому
засіданні в залі
суду в м.
Житомирі кримінальну справу за апеляціями потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на постанову Андрушівського районного
суду від 20.06. 2007р.

Цією постановою
відносно ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження,

жителя АДРЕСА_1, несудимого,
інваліда П групи

та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження , жительки
АДРЕСА_2, непрацюючої, несудимої, має на утриманні неповнолітню
дитину,-кримінальна справа за ч. 2 ст. 296 КК України в підготовчий частині
судового засідання була закрита на підставі
ст.ст. 1 п. „б" і „є", 6, 9
і 12 Закону України „ Про
амністію" від 19.04. 2007 року.

За пред'явленим
обвинуваченням, 26.08.2006 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прийшли
до помешкання потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 , вчинили хуліганські
дії і бійку з потерпілими. ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження середньої
тяжкості. Крім того, ОСОБА_3 наніс удари ОСОБА_1 і спричинив ій легкі тілесні
ушкодження без короткочасного розладу здоров'я.

Справа №11-678 2007р. Головуючий
у 1 інстанції Палазюк В.М.

Доповідач: Шенін
П.О.

2

В
апеляції потерпілі ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 просять скасувати постанову суду,
як незаконну. Вважають,
що до суду
повинна була направлятись
кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ст. ст. 122 і 296 ч.2 КК
України, а не лише за останнім законом. Крім того, суд 1-ої інстанції не
розглянув їх цивільні позови до обвинувачених.

Колегія суддів,
заслухавши доповідача, потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які апеляцію підтримали і пояснили, що під час досудового
слідства та в суді 1-ої інстанції не заявляли будь-яких клопотань з приводу
неправильності кваліфікації дій обвинувачених ( підсудних), думку прокурора про
законність та обгрунтованість постанови суду, залишає апеляції без задоволення
з наступних мотивів.

Відповідними
особами ( потерпілими, прокурором, тощо) ні під час досудового слідства, ні при
попередньому розгляді справи або під час судових засідань 1-ої інстанції не
заявлялись будь- які клопотання з приводу неправильності кваліфікації дій
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як і про повернення справи з цього приводу на додаткове розслідування.

У власну чергу,
суд розглядав справу у межах того обвинувачення, яке було пред'явлено ( ст.ст. 275-277 КПК України).

Обмежень прав потерпілиих ніхто не припускав.

Під дію закону
про амністію підпадає як ч.2 ст. 296 КК , так і ст. 122 ч.1 КК України, про яку
згадують апелянти.

Підстав для незастосування амністії до підсудних у суду не було.

Цивільні позови
потерпілих в такому випадку розглядаються в порядку не кримінального, а
цивільного судочинства. Причому в основних процесуальних
документах є згадки про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних
ОСОБА_2 підчас подій 26.08.06р.

На підставі наведеного
і керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

у хвалила:

Апеляції
потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Андрушівського райсуду від
20.06.2007 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - без
зміни.