Справа № 219/1919/2013-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2013 року

Артемівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Шевченко Л.В.

при секретарі судового засідання
Івашко К.В.

за участю сторін кримінального
провадження:

сторони обвинувачення: прокурора
Скрипченка А.М.

потерпілого ОСОБА_2

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Артемівськ
Донецької області кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за

№ 0000140 від 06 січня 2013 року, за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с.
Артемівське, Артемівського району
Донецької області, громадянки України,
українки, освіта середня спеціальна, не
працює, одружена, на утриманні має
неповнолітню дитину віком 8 років, не
судима, зареєстрована: АДРЕСА_1, мешкає
АДРЕСА_2.

у вчиненні кримінального злочину,
передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2013 року, приблизно в період
з 23 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв. ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, по АДРЕСА_2, на
грунті неприязних стосунків, діючи
умисно, не переслідуючи мети вбивства,
а тільки заподіяння тілесних
ушкоджень, взявши зі столу ніж в праву
руку, нанесла один удар своєму чоловіку
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, в область грудної
клітки зліва, заподіявши тим самим
тілесні ушкодження у вигляді
проникаючого колото-різаного
поранення грудної клітини зліва в
області п'ятого міжребер'я в навколо
хребцеві лінії, яке ускладнилося
лівостороннім плевритом, і як
небезпечне для життя, відноситься до
тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, що
виразилися в спричиненні тяжкого
тілесного ушкодження, ОСОБА_1 скоїла
злочин, передбачений ст. 121 ч. 1 КК
України.

Допитана в судовому засіданні
ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.121 ч.1 КК України
визнала повністю та не заперечувала
обставин, викладених вище. Додатково
вказала, що відразу як тільки
зрозуміла, що завдала тілесне
ушкодження ОСОБА_2 викликала медичну
допомогу та почала невідкладно
надавати невідкладну медичну допомогу
підручними засобами, а саме намагатися
зупинити кров доки не приїхали лікарі.

Крім повного визнання своєї вини
обвинуваченою у вчиненому злочині, її
вина доводиться іншими зібраними по
справі доказами, а саме висновком
експерта № 837 від 21.02.2013 року, висновком
експерта № 100 від 25.02.2013 року, та іншими
доказами.

У відповідності до ст. 349 КПК
України суд, під час визначення у
судовому засіданні обсягу доказів, що
підлягають дослідженню, вважав
недоцільним, з урахуванням клопотання
обвинуваченій, дослідження доказів
відносно фактичних обставин справи,
які ніким не оспорюються.
Обвинуваченій роз'яснені наслідки
застосування ст. 349 КПК України.

Оцінюючі зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку
про доведеність винуватості ОСОБА_1 в
заподіянні потерпілому ОСОБА_2 тяжких
тілесних ушкоджень, небезпечних для
життя в момент спричинення, і
кваліфікує її дії за ст.121 ч.1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_2 заявив, що
претензій до обвинуваченої не має,
цивільний позов не заявляє, крім того
просив суд не карати її суворо, не
застосовувати до неї покарання у виді
позбавлення волі, оскільки на даний час
між ними відбулося примирення, він
вилікувався, а головне просить не
лишати сина без матері.

При обранні виду і розміру
покарання обвинуваченій ОСОБА_1 суд
приймає до уваги особу обвинуваченої,
те, що вона раніше не судима, з .8.01.2013
року перебуває на диспансерному обліку
у КЛПУ «Міський наркологічний
диспансер м. Горлівки» з діагнозом
«Синдром алкогольної залежності».
Згідно довідки диспансерного
відділення № 2 у м. Артемівську КЛПУ
«Міський наркологічний диспансер м.
Горлівки» з 08.01.2013 року по 21.01.2013 року
пройшла курс лікування від
алкоголізму. На обліку у лікаря -
психіатра не перебуває, задовільно
характеризується за місцем проживання.

Щире каяття у скоєному злочині,
сприяння розкриттю злочину,
відсутність у потерпілого будь-яких
претензій матеріального та морального
характеру, суд визнає обставами,
такими, що пом'якшують покарання. Крім
того суд враховує, що обвинувачена
раніше не судима, має на утриманні
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Обставиною, що обтяжує покарання,
суд визнає вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог ст.65 КК
України щодо законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання, п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2003 року № 7 «Про
практику призначення судами
кримінального покарання», згідно з
яким суди повинні призначати покарання
менш суворе - особам, які щиро
розкаялись у вчиненому, активно
сприяли розкриттю злочину, тощо, з
метою перевиховання та виправлення
обвинуваченої, попередження вчинення
нею нових злочинів, суд вважає за
необхідне призначити обвинуваченій
ОСОБА_1 покарання в межах санкції
статті 121 ч.1 КК України у виді
позбавлення волі на певний строк, а
також звільнити її від відбування
призначеного покарання на підставі ст.
75 КК України із виконанням нею вимог
ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні
прокурором заявлений цивільний позов,
у якому прокурор просить стягнути з
обвинуваченої ОСОБА_1 витрати,
пов'язані з лікуванням потерпілого
ОСОБА_2 у Центральній районній лікарні
в сумі 887,85 грн. за період з 06.01.2013 року по
11.01.2013 року та 2485,98 грн. за період
лікування з 24.01.2013 року по 07.02.2013 року,
разом 3373,83 грн. В обґрунтування
цивільного позову надані довідки про
вартість витрат на лікування ОСОБА_2, а
тому цивільний позов підлягає
задоволенню повністю.

Питання щодо
речових доказів вирішити відповідно до
ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у виді
особистого зобов'язання залишити без
змін до набранням вироку законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 373,374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, визнати
винною у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1
КК України і призначити покарання у
виді позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на
три роки, якщо вона протягом
визначеного іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї обов'язки.

Відповідно до ст.76 КК України
зобов'язати обвинувачену ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та
періодично з'являтися в органи
кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_3
виданий Артемівським РВ УМВС України в
Донецькій області 30.04.2004 року,
індивідуальний номер НОМЕР_2,
зареєстрована АДРЕСА_1, мешкає АДРЕСА_2
на користь Артемівської ЦРЛ р/р 2151
і ГУДК У в Донецькій області УДК м.
Артемівська, МФО 834016, на
КЕКВ 1132 суму витрат на лікування ОСОБА_2
3373,83 грн.

Речові докази по справі - ніж та
жіночий бюстгальтер - повернути ОСОБА_1
за належістю.

Обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у
виді особистого зобов'язання залишити
без змін до набранням вироку законної
сили.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті
одноособово суддею.

Вирок не може бути оскаржений в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювалися під час судового розгляду
і дослідження яких було визнано судом
недоцільним відповідно до положень ч. 3
ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляція
через Артемівський міськрайонний суд
Донецької області до Апеляційного суду
Донецької області впродовж 30-ти діб
після його проголошення, а засудженою в
той же термін, але з дня отримання копії
вироку.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копію
вироку вручити негайно після його
проголошення.

Судья
Л. В.Шевченко