Справа № 1-357-2008 року
ВИ Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

12 червня
2008 року Замостянський районний суд м. Вінниці

в
складі : головуючого - судді Старинщук О.В.,

при секретарі Нідзельській Т. А.,

за участю прокурора Бондарчука В. І..,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
с. Лісова Лисіївка Калиновського району
Вінницької обл., українця, громадянина
України, освіта середня-спеціальна, працюючого приватним
підприємцем, одруженого, на утриманні неповнолітня
дитина 1991 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше
не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.
172 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1,
здійснюючи підприємницьку діяльність як
фізична особа на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи, виданого 10.10.1996 року державним
реєстратором Виконавчого комітету Замостянської районної ради м. Вінниці,
використовуючи працю найманих працівників, являючись службовою особою, грубо
порушив законодавство про працю, так, 1 січня 2007 року, ОСОБА_1 винайняв для
роботи по реалізації продуктів харчування ОСОБА_2, при цьому письмового
трудового договору з ОСОБА_2. не уклав, а також не застрахував найманого
працівника у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, у
системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок
безробіття, нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, на випадок тимчасової втрати
працездатності, чим грубо порушив вимоги законодавства про працю, а саме: ст.
46 Господарського кодексу України, вимоги ст. ст. 24, 24-1, 253 Кодексу законів
про працю України, не уклавши з ОСОБА_2.
трудових договорів, ОСОБА_1 позбавив потерпілу можливості підтвердити
свій трудовий стаж за час роботи у нього,
ч. 1 ст. ст. 2 , 4 Закону України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття», ч. 1 ст. ст. 7, 11 Закону
України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не
застрахувавши ОСОБА_2. у системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, ОСОБА_1 позбавив
потерпілу права на включення до трудового стажу, який дає право на призначення
пенсії, періоду роботи у нього, ч. 1
ст. ст. 2, 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», ч. 1 ст. ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням», не застрахувавши
ОСОБА_2. у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування,
ОСОБА_1 позбавив її права на отримання державної соціальної допомоги у випадку
безробіття, тимчасової непрацездатності чи нещасного випадку на виробництві,
чим порушив охоронювані законом трудові права ОСОБА_2., що виразилось в
обмеженні основних конституційних прав і свобод особи, передбачених ст. 43 Конституції України, в якій зазначено,
що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, та ст. 46
Конституції України, згідно якої, громадяни мають право на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості і інших
випадків передбачених Законом, що гарантується загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,
установ та організацій а також бюджетних та інших джерел соціального
забезпечення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав по фактичних обставинах
справи, щиро розкаюється в скоєному та просить суворо не карати. На підставі
пояснень підсудного про повне визнання
вини, згідно ст. ст. 299, 301-1 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати
фактичні обставини справи, які ніким не заперечуються, при цьому підсудному
роз'яснено, що в такому разі він буде позбавлений можливості оспорювати дані
фактичні обставини в апеляційному порядку. Даючи юридичну оцінку діям підсудного ОСОБА_1, суд вважає, що
його дії слід кваліфікувати за
ст. 172
ч. 1 КК України, тобто грубе порушення законодавства про працю. При
обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу підсудного, обставини, що пом'якшують чи обтяжують його
покарання. Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин,
що обтяжує покарання підсудного є вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в
матеріальній. Службовій чи іншій залежності від винного. З
урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи підсудного, суд
вважає, що йому слід обрати міру
покарання не пов'язану з позбавленням волі, так як підсудний позитивно
характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню
дитину, раніше не судимий, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 172 ч. 1
КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в
розмірі 850,00 грн.

Міру запобіжного заходу
до набрання вироком законної
силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок суду може
бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з
моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же
строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :