Справа № 646/2575/15-к
№ провадження 1-в/646/130/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2015 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника колонії - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву щодо застосування Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. у відношенні засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Герсеваново Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, раніше судимого: 27.08.2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 15.04.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково, у вигляді 2 місяців позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2012 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі; засудженого: 11.10.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.04.2013 року у вигляді 2 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою щодо застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р., в якій просить суд застосувати до нього ст.6 Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. та скоротити наполовину невідбуту частину призначеного строку покарання.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

Представник Диканівської виправної колонії (№12) у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Засуджений підтримав заяву, надав згоду на застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію".

Суд, вислухавши прокурора, представника Диканівської виправної колонії (№12), засудженого, вивчивши матеріали справи та особової справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 11.10.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.04.2013 року у вигляді 2 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

До Диканівської виправної колонії (№12) прибув 21.10.2013 р.

Початок строку відбування покарання становить 06.09.2013 року, кінець строку 06.09.2017 року.

Вимогами ч.2 ст.86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., визначено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як зазначено вище, ОСОБА_5 27.08.2012 року був засуджений Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до класифікації злочинів згідно до ст.12 КК України (який діяв на момент вчинення ОСОБА_5 злочину), злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості.

Також, ОСОБА_5 був засуджений 15.04.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та за правилами ст. 71 КК України до призначеного покарання частково було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2012 року, оскільки останній скоїв умисний злочин в період іспитового строку.

Злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до класифікації злочинів згідно до ст.12 КК України, також відноситься до тяжкого злочину.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що на засудженого ОСОБА_5 дія ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р. не поширюється, хоча ним і був вчинений умисний тяжкий злочин в період іспитового строку, однак, злочин передбачений ч.1 ст. 263 КК України, за вчинення якого ОСОБА_5 було засуджено за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.08.2012 року, є злочином середньої тяжкості, тобто засудженим ОСОБА_5 не було вчинено знову до закінчення визначеного судом іспитового строку умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році передбачає скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., тобто станом на 19.04.2014 р., відбув фактичного строку покарання 7 місяців 13 днів, невідбута частина покарання складає 3 роки 4 місяці 17 днів.

Підстав, які б унеможливлювали застосування положень Закону України Про амністію у 2014 році у відношенні ОСОБА_5 , визначених статтею 4 Закону України Про застосування амністії в Україні №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року, судом під час розгляду зазначеної справи не встановлено.

За таких обставин, беручи до уваги вказане вище, заява щодо застосування Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. у відношенні засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного та керуючись вимогами Закону України Про застосування амністії в Україні, положеннями Закону України Про амністію у 2014 році, ст.85, 86 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Заяву засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. задовольнити.

На підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоротити наполовину невідбуту станом на 19.04.2014 року частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи діб з моменту її проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1