АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
10 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30 січня 2015 року , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на постанову слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 21.11.2014 року відмовлено.

Згідно ухвали слідчого судді до Октябрського районного суду м. Полтава надійшла скарга адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого прокуратури Полтавської області про закриття кримінального провадження від 21.11.2014 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000002, внесене в ЄРДР 21.01.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ст. 365 ч. 2 КК України. Скаржник просив постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для подальшого досудового розслідування.

Адвокат вважав доводи та висновки, які покладені в основу постанови безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що вказане кримінальне провадження було відкрите на виконання постанови Київського районного суду м. Полтава від. 20.01.2014 року про скасування постанови помічника прокурора Київського району м. Полтава ОСОБА_7 від 13.10.2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи ( в порядку КПК України 1960 року)

Кримінальне провадження, яке знаходилося у провадженні старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 про що зазначено у оскаржуваній постанові, закрито старшим слідчим ОСОБА_7 .

Заявник вказував, що підставами для закриття кримінального провадження стали процесуальні дії, проведені слідчим прокуратури Горячуном. У проведеному ним досудовому слідстві було надано критичну оцінку старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , який своєю постановою він 05.05.2014 року визнав постанову ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження незаконною та необгрунтованою .

У даній постанові детально викладено цілий перелік недоліків та обсяг процесуальних дій, які необхідно виконати при подальшому досудовому розслідуванні..

05.08.2014 року слідчим СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження. Адвокат ОСОБА_8 в судовому порядку оскаржив вказану постанову слідчого та ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 05.09.2014 року скасовано постанову слідчого ОСОБА_7 , а матеріали провадження направлено в прокуратуру Полтавської області для продовження досудового розслідування.

Але в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_7 зазначає підставою для закриття кримінального провадження неможливість отримання доказів з причин звільнення свідків з органів внутрішніх справ, знищенням журналів, та іншими формальними обставинами.

Орган досудового слідства свідомо ігнорує доводи заявника, які спростовують законність не розслідування та вказують не надуманість підстав для закриття кримінального провадження.

Однією з підстав для закриття провадження слідчим прокуратури наголошується на неможливістьвстановлення дати затримання ОСОБА_9 у зв`язку з знищенням Журналу служби нарядів Київського РВ ПМУ. Також вказує, що дата затримання ОСОБА_9 20.11.2010 року зазначена у вироку Київського районного суду м. Полтава, у вироку апеляційного суду, та відображена у даних АРМОР. При цьому, згідно цих же даних, ОСОБА_9 затримана 20.11.2010 р., а в порядку ст. 115 КПК України 22.11.2010 р. , тобто через дві доби.

Скаржник вказував, що ОСОБА_9 була позбавлена права на захист з моменту затримання з 8.30 год. 20.11.2010 року і до 22.11.2010 року до неї застосовувалися заходи фізичного впливу з боку працівників міліції.

Постанова слідчого, на думку адвоката, суперечить встановленим обставинам як вироком суду про засудження підзахисної так і зібраним по справі доказам кримінального провадження.

В обґрунтування прийнятого рішення суд в ухвалі вказав, що посилання скаржника про встановлення судом першої та апеляційної інстанції дати затримання ОСОБА_9 20.11.2010 року, не знайшли підтвердження, оскільки у вироку районного суду та в ухвалі апеляційного суду зазначений початок терміну ув`язнення з 22.11.2010 року. Сам скаржник в судовому засіданні повідомив, що підзахисна була затримана 20.11.2010 р. та доставлялася до Київського райсуду м. Полтава, саме як адмінзатримана за ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні не надано доказів того, що до затриманої ОСОБА_9 застосовувалися недозволені методи слідства фізичний та психологічний вплив.

Слідчим проведено перевірку вказаного факту, але не здобуто доказів зазначеного. Жодним процесуальним документом в матеріалах кримінального провадження не зафіксовано повідомлення ОСОБА_9 з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень чи психологічного впливу на неї.

Не встановлено також судом і порушення права на захист засудженої ОСОБА_9 .

Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий прокуратури прийняв процесуальне рішення про закриття кримінального провадження на матеріалах, які ним були повністю перевірені та досліджені шляхом додаткового допиту свідків та витребування відповідних документів. Висновки слідчого про необхідність закриття кримінального провадження не потребують додаткової перевірки та відповідають вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою постанову слідчого скасувати, а матеріали провадження направити в прокуратуру Полтавської області для продовження досудового розслідування.

Зазначає, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду від 5.09.2014 року задоволено його скаргу на постанову слідчого прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000002. Всі його доводи щодо обставин справи визнані судом такими, що спростовують висновки органу досудового слідства.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні його скарги на повторну постанову слідчого про закриття вказаного провадження слідчим суддею відмовлено, а доводам скаржника надано зовсім протилежну оцінку. При цьому обставини справи не змінилися, органом досудового слідства вони спростовані не були, будь-яких нових обставин, які б вплинули на висновки слідчого судді отримано не було.

Вважає, що слідчим ОСОБА_7 мало бути заявлено самовідвід за наявності підстав, відповідно до ст. 80 КПК України.

Про проведення досудового слідства слідчим ОСОБА_7 ні скаржник ні його підзахисна не були повідомлені, що позбавило їх можливості користуватися процесуальними правами, в тому числі і щодо заявлення мотивованого відводу слідчому.

Вважає не спростованим слідчим факт, що з часу затримання ОСОБА_12 близько 8.30 год. 20.11.2010 р. без процесуального оформлення, проти її волі без законних на те підстав утримували у приміщенні Київського РВ ПМУ під вартою до 15.30 год. 22.11.2010 р.

Вказує, що слідчим безпідставно не прийняті до уваги пояснення ОСОБА_9 щодо її незаконно утримання у службовому кабінеті оперативного працівника.

Вважає достовірною дату затримання ОСОБА_12 саме 20.11.2010 р., про що говорив у судовій поромові прокурор, цю ж дата зазначено у вироку колегії суддів та у даних АРМОР.

Наполягає, що 20.11.2010 р. протокол про затримання ОСОБА_12 не складався, прокурору повідомлення про її затримання не направлялося, а її мати була повідомлена про затримання лише через дві доби 22.11.2010 року, при цьому рішення суду про тримання ОСОБА_12 під вартою було вручено їй лише через 5 діб після затримання. Після 72 годин після її затримання вона не була звільнена.

Доказами завідомо незаконного затримання, приводу, арешту або тримання під вартою вважає такі процесуальні документи: рапорти оперативних працівників міліції, дані з бази АРМОР про дату та час затримання ОСОБА_12 , протокол про їх затримання в порядку ст. 115 КПК (1960 р), її першочергові пояснення, датовані під час незаконного утримання, судова промова державного обвинувача, вирок.

Слідчий умисно проігнорував ці документальні докази та вказав, що ОСОБА_12 була затримана 22.11.2010 р., умисно не зазначивши, що в цей день був складений лише протокол про її затримання, від дати якого суд і визначив дату відбування покарання.

Посилання слідчого на відсутність у протоколі про затримання скарг ОСОБА_12 незрозуміле апелянту, оскільки протокол не має навіть відповідної графи.

Вважає, що слідчим спотворені показання свідків з метою фальсифікації та порушено право ОСОБА_12 на захист, оскільки всупереч її бажанню мати захисника, слідчий незаконно прийняв він неї відмову від захисника, при цьому з порушенням процедури.

Не погоджується висновком слідчого про те, що будучи допитаною 25.11.2010 р. в якості обвинуваченої за участі захисника вона не вказала про здійснення на неї тиску, оскільки вона в той день не давала показання, а за пропозицією захисника лише підтвердила дані раніше показання, а також на той час вона обвинувачувалася не у вчиненні убивства, а у спричиненні тілесних ушкоджень та катуванні, ти визнавала це обвинувачення.

Оспорює правомірність складання щодо ОСОБА_12 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, вважає його сфальсифікованим з метою застосування до ОСОБА_12 адмінарешту, щоб «працювати» з нею без статусу підозрюваної та без права на захист.

Вказує на те, що при проведенні судово-медичної експертизи підекспертна ОСОБА_12 давала пояснення у присутності працівників міліції, в наручниках та без захисника, тобто перебуваючи під кримінальним примусом, а тому оспорює висновок і вважає, що виявлені у неї тілесні ушкодження (на руках) не характерні для нанесення ударів, а більш характерні для самозахисту.

Тоді ж ОСОБА_12 повідомила, що з моменту затримання близько 8.30 год. 20.11.2010 р. до 23.11.2010 р. уже утримувалася працівниками міліції.

Посилання слідчого на неможливість встановлення тих чи інших обставин справи, у зв`язку з закінченням строків їх зберігання, свідчать про те, що за часів їх існування вони умисно не досліджувалися особою, яка проводила перевірку ( на той час помічником прокурора Київського району) ОСОБА_7 .

При продовженні досудового розслідування даного кримінального провадження іншим слідчим необхідно виконати вимоги національного законодавства та міжнародних інстанцій, а саме, прийняти до уваги та надати правову оцінку документальним доказам, які підтверджують обставини , викладені ОСОБА_9 у її скаргах та зверненнях, об`єктивно повно та всебічно провести досудове слідство.

Заслухавши доповідача, скаржника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора проти доводів апеляційної скарги, слідчого ОСОБА_7 щодо залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, матеріали кримінального провадження № 0000002 і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення враховуючи наступне.

21 січня 2014 року старшим слідчим СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 за фактом перевищення службових повноважень працівниками Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області відносно ОСОБА_9 .. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 21.01.2014. року за № 0000002. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 365 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР по вказаному факту була постанова Київського районного суду м. Полтава від 20.01.2014 р, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 13.10.2011 року та скасовано постанову помічника прокурора Київського району м. Полтава ОСОБА_14 від 13.10.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи фактом у зв`язку з відсутністю в діях працівників Київського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області будь-якого складу злочину.

За результатами досудового розслідування 28.03.2014 року слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000002 у зв`язку з відсутністю у діях працівників Київського РВ ПМУ УМВС України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Вказана постанова скасована постановою старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_15 , як незаконна та необґрунтована, а матеріали кримінального провадження були направлені до слідчого відділу прокуратури Полтавської області для організації досудового розслідування. У рішення прокурора вказувалося на недоліки, допущені слідчим при досудовому розслідуванні та було надано ряд вказівок щодо перевірки обставин вчиненого злочину.

5 серпня 2014 року старшим слідчим слідчого відділу Полтавської області ОСОБА_16 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000002 у зв`язку з відсутністю у діях працівників Київського РВ ПМУ УМВС України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Не погодившись із згаданою постановою, адвокат ОСОБА_8 звернувся до Октябрського районного суду із відповідною скаргою в порядку ст. 304 КПК України .

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 5 вересня 2014 року скарга адвоката задоволена, постанова старшого слідчого ОСОБА_17 від. 21.01.2014 року скасована. При цьому слідчий суддя вказав, що слідчий прийняв процесуальне рішення про закриття кримінального провадження на матеріалах , які до нього вже були визнані керівництвом процесуального нагляду прокуратури Полтавської області неповними та незаконними. Висновки слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя визнав передчасними та такими, що потребують додаткової перевірки з урахуванням фактів, встановлених вироком суду стосовно засудженої ОСОБА_9 .

В подальшому, досудове розслідування, здійснювалося старшим слідчим ОСОБА_7 , а 21 листопада 2014 року ним винесена постанова , якою кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 21.01.2014 року за № 0000002, закрито у зв`язку з відсутністю у діях колишніх співробітників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області , а саме: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та заступника начальника СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_20 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_8 на вказану постанову слідчого, слідчий суддя погодився із висновком слідчого та відмовив у задоволенні скарги.

Однак, таке рішення слідчого та слідчого судді колегія суддів вважає незаконними та такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства.

Згідно положень статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування , слідчий……., зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, інших актів законодавства.

Також законом закріплений принцип всебічного, повного і неупередженого дослідження обставини кримінального провадження, прокурором, керівником органу досудового розслідування, слідчим.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному , повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки належності , допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки слідчого судді про законність постанови слідчого, викладені в ухвалі від 30.01.2015 року суперечать висновкам того ж таки судді згідно ухвали від 05.09.2014 року, а тому доводи скаржника в цій частині є обґрунтованими.

Всупереч вказівкам, викладеним у постанові старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_21 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 05.05.2014 року слідчим не встановлено та не допитано в якості свідків осіб, які в період з 20 по 22 листопада 2010 року займалися пошуком ОСОБА_9 , хоча їхні прізвища та адреси місця проживання містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_22 . Не встановлено особу на ім`я ОСОБА_23 , який відповідно до показань ОСОБА_9 спілкувався по її мобільному телефону із працівником міліції 20.11.2010 року. Будь-які запитання щодо вказаної особи ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_24 під час їхнього допиту не були поставлені. Встановлена особа, яка проводила обшук ОСОБА_12 та ОСОБА_24 колишній працівник міліції ОСОБА_25 також не допитана всупереч вказівки прокурора.

Матеріали провадження містять рапорт ОСОБА_21 від 07.07.2014 року про те, що за повідомленням оператору мобільного зв`язку відомості про час, тривалість та місце знаходження вхідних-вихідних дзвінків із зазначенням дати, часу, типу з`єднань, базових станцій та азимутів прийому зберігаються протягом 2-х років і надати інформацію не представляється можливим. Натомість відсутнє документально підтверджена інформація про таке звернення до мобільного оператора, як і сама його відповідь.

Не долучено до справи та не проаналізовано належним чином завірена копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_9 . Не допитані свідки такого правопорушення щодо достовірності даних внесених до протоколу. Залишилися не проаналізовані докази у своїй сукупності: довідка АРМОР про затримання 20.11.2010 року ОСОБА_12 із зазначенням підстави вбивство, її пояснення від 20.11.2010 року щодо обставин вчинення злочину, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та скарги ОСОБА_12 про її незаконне утримування протягом 2 діб в приміщенні Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Не встановлено номер кабінету, в якому утримувалася ОСОБА_9 , як про це зазначав у своїй постанові прокурор.

Така неповнота досудового слідства залишилася поза увагою слідчого судді, рішення якого колегія суддів вважає помилковим.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає постанову про закриття кримінального провадження №0000002 передчасною та такою, що прийнята без ретельного, належного і повного з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладені доводи, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді від 30 січня 2015 року, постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області від 21.11.2014 року про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 30 січня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу якою скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000002від 21.11.2014 р. задовольнити .

Скасувати постанову старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області від 21.11.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000002, а матеріали скарги направити до прокуратури Полтавської області для проведення досудового розслідування.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4