Справа № 310/2373/14-к
Провадження №1-кп/310/232/14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Бердянськ Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді Пшеничного І. А.

при секретарі Тімченко В. М.

за участю прокурора Сушко В. М.

потерпілої ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за
№0000496 від 07.02.2014 року, за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Банівка Приморського району
Запорізької області, громадянина
України, який має середню освіту, не
одруженого, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого:

1) 06.05.1985 року Приморським районним
судом Запорізької області за ч.3 ст.140,
ст.43 КК України 1960 року до 2 років
виправних робіт;

2) 01.11.1985 року
Приморським районним судом
Запорізької

області за ч.3 ст.81, ст.43 КК
України 1960 року до 4 років 6 місяців

позбавлення волі,
звільненого 19.10.1988 року по закінченню

відбування покарання;

3)01.06.1989 року Бердянським
районним судом Запорізької області за

ч.2 ст.17, ч.3 ст.85 КК України
1960 року до 1 року 6 місяців

позбавлення волі,
звільненого 15.09.1990 року по закінченню

відбування покарання;

4) 26.03.1991 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.3 ст.140 КК
України 1960 року до 6 років позбавлення
волі, звільненого 30.12.1996 року по
закінченню відбування покарання;

5) 12.02.1999 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.3 ст.142,
ч.3 ст.222, ст.42 КК України 1960 року до 7
років позбавлення волі, звільненого
09.12.2005 року по закінченню відбування
покарання;

6) 17.09.2010 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.1 ст.153, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296, ст.70
КК України до 5 років позбавлення волі,
звільненого умовно-достроково 06.02.2014
року на невідбутий строк 1 рік 6 місяців
6 днів;

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, будучи раніше неодноразово
засудженим за умисні тяжкі корисливі
злочини, судимість за які не погашена
та не знята, на шлях виправлення не
став, відповідних висновків для себе не
зробив та знову вчинив умисний тяжкий
злочин проти власності.

Так, 06 лютого 2014 року приблизно о 18 год.
00 хв., ОСОБА_2, знаходячись біля будинку
№74, розташованого по вул. Кірова в м.
Бердянськ Запорізької області,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, діючи умисно, з метою
відкритого викрадення чужого майна,
підійшов до ОСОБА_1 зі спини, та
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілої, наніс ОСОБА_1, три удари
кулаками в область потилиці, після чого
штовхнув її обома руками в тулуб, від
чого вона втратила рівновагу та впала
на коліна. Відразу після цього ОСОБА_2
наніс ОСОБА_1 чотири удари кулаками в
область обличчя, чим спричинив
останній синці на обличчі та садни на
лівій нижній кінцівці, після чого
шляхом ривку з плеча ОСОБА_1, повторно,
відкрито викрав її жіночу сумочку
вартістю 100 грн. 00 коп., яка знаходилась
на правому плечі потерпілої, в якій
знаходилося наступне майно: мобільний
телефон «Samsung Le-fluer» вартістю 500 грн. 00
коп. з сім-карткою мобільного оператору
«Київстар» вартістю 25 грн. 00 коп., на
рахунку якої знаходились грошові кошти
на загальну суму 15 грн. 00 коп.; паспорт
громадянина України на ім'я потерпілої;
гаманець вартістю 100 грн. 00 коп., в якому
знаходились грошові кошти на загальну
суму 1350 грн. 00 коп.

Після чого ОСОБА_2 з місця скоєння
злочину зник, розпорядившись
викраденим майном на власний розсуд,
чим спричинив ОСОБА_1 майнову шкоду на
загальну суму 2090 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю та
пояснив, що 06.02.2014 року, звільнившись з
виправної колонії, він на маршрутному
таксі приїхав в м. Бердянська, де,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, вчинив грабіж відносно
потерпілої, яку побив, після чого
забрав сумку, з якою втік. Після
вчинення злочину він викинув сумку з
іншім майном, а гроші викрав та в
наступному витратив на власні потреби.
Цивільний позов потерпілої він визнає
в повному обсязі, але 11.04.2014 року він
частково відшкодував матеріальну
шкоду на суму 1050 грн. 00 коп. Усвідомлює
протиправний характер своїх дій, у
вчиненому розкаюється, просить суворо
не карати та призначити йому покарання
не пов'язане з позбавленням волі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинуваченого та дослідивши
матеріали, що характеризують його
особу, суд вважає, що винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому
злочину при обставинах, викладених у
вироку, доведена повністю та дії
обвинуваченого правильно
кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднане з насильством, яке не
є небезпечним для життя чи здоров'я,
вчинене повторно.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, у відповідності
зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
ОСОБА_2, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд
визнає: часткове добровільне
відшкодування завданого збитку.

Обставинами, які обтяжують покарання
ОСОБА_2, згідно ч.1 ст.67 КК України, суд
визнає: рецидив злочинів; вчинення
злочину особою, що перебуває у стані
алкогольного сп'яніння.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_2, який має місце
реєстрації та проживання, однак раніше
неодноразово судимий, відбував
покарання в місцях позбавлення волі,
звідки був умовно-достроково
звільнений 06.02.2014 року, але вчинив
злочин у день звільнення, зважаючи на
його відношення до вчиненого, суд
приходить до висновку про доцільність
призначення покарання, необхідного і
достатнього для виправлення у вигляді
позбавлення волі в межах санкції,
передбаченої ч.2 ст.186 КК України,
оскільки саме це покарання найбільше
відповідатиме меті його призначення
відповідно до ст.50 КК України, та
визначити остаточне покарання за
сукупністю вироків шляхом часткового
приєднання не відбутої частини
покарання за попереднім вироком
Бердянського міськрайонного суду від
17.09.2010 року відповідно до вимог ст.71, ч.4
ст.81 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 в
сумі 2090 грн. 00 коп., з урахуванням
часткового відшкодування на суму 1050
грн. 00 коп., визнання позовних вимог
обвинуваченим та доведеністю, підлягає
частковому задоволенню.

Також суд вважає, що наявні підстави
вважати, що існують ризики, передбачені
п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому до
набрання вироком законної сили існують
підстави для обрання щодо
обвинуваченого запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує у
відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК
України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 4
(чотири) роки.

За сукупністю вироків, відповідно до
вимог ст.71, ч.4 ст.81 КК України, шляхом
часткового приєднання невідбутої
частини покарання за попереднім
вироком Бердянського міськрайонного
суду від 17.09.2010 року, визначити ОСОБА_2
остаточне покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 4 (чотири)
роки 1 (один) місяць.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_1 -
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду від злочину в розмірі 1040 грн. 00
коп., в іншій частині позову - відмовити.

Речові докази: дорожню сумку з речами
ОСОБА_2, які передані на відповідальне
зберігання ОСОБА_2, - повернути власнику
ОСОБА_2.

Обрати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою, до
набрання вироком законної сили, взявши
його під варту в залі судового
засідання.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_2 обчислювати з моменту його
затримання - з 14.04.2014 року.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя
І. А. Пшеничний