У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Київ

Вищий спеціалізований суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого Вільгушинського
М.Й.

суддів:
Колесниченка В.М., Слинька С.С.

розглянувши касаційні скарги
потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представника ОСОБА_4 на вирок
Київського районного суду м. Харкова
від 03 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

Вироком Київського районного суду м.
Харкова від 03 квітня 2014 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця м.
Харкова, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до
позбавлення волі на строк 5 років з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки.

Задоволено частково
цивільні позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1
та стягнуто з ОСОБА_5 на їх користь по
100000 гривень кожному в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 53825
гривень 62 копійки на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання речових доказів та
судових витрат у кримінальному
провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 05 червня 2014 року вирок суду
першої інстанції залишено без зміни.

Згідно копій судових рішень, ОСОБА_5
визнано винним та засуджено за те, що
він, за обставин, детально викладених у
вироку, 03 серпня 2007 року о 01 годині 20
хвилин, у стані алкогольного сп'яніння
керуючи автомобілем «Мерседес»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, у
м. Харкові, по вул. Сумській, порушивши
п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 11.4, пп. 1.3 п. 34 Правил
дорожнього руху України, допустив
зіткнення з автомобілем «Деу Сенс»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, яким
керував ОСОБА_7, що рухався в
зустрічному напрямку в лівій смузі
свого руху, після чого сталося
зіткнення автомобіля «Мерседес», який
рухався юзом, зі стоячим поблизу
правого краю проїжджої частини
автомобілем «Форд Сіерра»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 з
послідуючим їх наїздом на
залізобетонну опору. Внаслідок
порушення правил безпеки дорожнього
руху було спричинено загибель водія
автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_7 та
пасажира автомобіля «Мерседес» ОСОБА_8

У касаційних скаргах, аналогічних за
своїм змістом та вимогами, потерпілі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представник ОСОБА_4, не оспорюючи
правильності кваліфікації дій і
доведеності винуватості ОСОБА_5
просять скасувати судові рішення щодо
останнього і призначити новий розгляд
в суді першої інстанції з підстав
невідповідності призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.
Указують на те, що при призначенні
покарання судами, на їх думку, не повною
мірою враховано тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та
наслідків, що настали, дані про особу
ОСОБА_5, а також позицію потерпілих щодо
призначення останньому максимального
строку покарання, передбаченого
санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.

Перевіривши доводи касаційних скарг та
додані до них копії судових рішень,
колегія суддів не вбачає підстав для
відкриття касаційного провадження
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України,
при призначенні покарання суду
необхідно враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Із наданої копії судового рішення
убачається, що судом, згідно з вимогами
ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_5
покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК
України достатньою мірою враховано
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, яке
законом віднесено до категорії тяжких
злочинів, та наслідки, що настали в
результаті його скоєння, дані про особу
засудженого, який раніше не судимий,
позитивно характеризувався за місцем
проживання та роботи, на обліку у
лікарів нарколога та психіатра не
перебував. Пом'якшуючою покарання
обставиною визнано те, що ОСОБА_5 є
інвалідом 3 групи, обтяжуючою покарання
обставиною - вчинення ОСОБА_5 злочину у
стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, урахувавши тяжкість
вчиненого злочину, дані про особу
засудженого, пом'якшуючу та обтяжуючу
покарання обставини, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність призначення засудженому
покарання, пов'язаного з ізоляцією від
суспільства, в межах строку,
визначеного санкцією ч. 3 ст. 286 КК
України.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
доводи апеляційних скарг потерпілих,
які за своїм змістом аналогічні
доводам поданих касаційних скарг та
залишивши їх без задоволення, у своїй
ухвалі зазначив про те, що внаслідок
скоєної дорожньо-транспортної пригоди
ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження,
через які визнаний інвалідом 2 групи, в
даний час є інвалідом 3 групи, в зв'язку
з чим потребує довгострокового
лікування та спостереження лікарів.
Також апеляційний суд взявши до уваги
те, що кримінальне правопорушення
засуджений скоїв з необережності, не
погодився з апеляційними скаргами
потерпілих та їх представника про
м'якість призначеного покарання та
обґрунтовано залишив без зміни
покарання, призначене ОСОБА_5 судом
першої інстанції. Ухвала суду
апеляційної інстанції відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що переконливих доводів
про необхідність скасування судових
рішень щодо ОСОБА_5 з мотивів, наведених
у касаційних скаргах потерпілих немає.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК
України суд касаційної інстанції
постановляє ухвалу про відмову у
відкритті касаційного провадження,
якщо з касаційної скарги, наданих до
неї судових рішень та інших документів
вбачається, що підстав для задоволення
скарги немає.

З урахуванням викладеного, керуючись п.
2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційними скаргами
потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представника ОСОБА_4 на вирок
Київського районного суду
м. Харкова від 03 квітня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 05 червня 2014 року щодо
ОСОБА_5

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

М.Й. Вільгушинський В.М. Колесниченко
С.С. Слинько