Справа № 130/495/15-к
Провадження №11-кп/772/567/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000057 від 18.01.2015р., за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, військовозобов`язаного, розлученого, перебуваючого у цивільному шлюбі, на утриманні малолітня дитина 2р., непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винним та призначено покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ст. 345 ч. 1 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань обрано остаточну міру покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та покладенням на нього ряд обов`язків.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1930 грн. 37 коп.

Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 18 січня 2015 року, біля 00:00 год., ОСОБА_7 в м. Жмеринка в житловому районі «Тец» у невстановленої досудовим слідством особи незаконно придбав осколкову наступальну ручну гранату «РГД-5» промислового виготовлення військового призначення, яка є бойовим припасом, і яку незаконно зберігав та перевозив у кишені своєї кофти.
В ту ж ніч о 02:10 год. ОСОБА_7 , керуючи належним йому автомобілем «Нісан Патрол», держномер НОМЕР_1 , був зупинений в м. Жмеринка на вул. Птахіна працівниками спеціалізованого підрозділу СТ ІДПС взводу супроводження МВС України у Вінницькій області і доставлений у приймальне відділення Жмеринської ЦРЛ для проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.
Після відмови ОСОБА_7 від проходження медичного освідування він, перебуваючи біля приймального відділення Жмеринської ЦРЛ, дістав з кишені кофти вищезгадану гранату та висловив намір на застосування її відносно працівників міліції - потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , якщо ті будуть складати відповідний протокол, і які в зв`язку з цим привели у бойову готовність табельну вогнепальну зброю. Після чого ОСОБА_7 від`єднав від гранати запал і передав його працівникам міліції, а корпус гранати відкинув.
В діях ОСОБА_7 міститься склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, зберігання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, та ч. 1 ст. 345 КК України погроза вбивством працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить частково скасувати вирок, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 345 КК України 3 роки позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточну міру покарання 4 роки позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній, та просить ухвалити новий вирок через м`якість призначеного покарання, оскільки судом не враховано, що обвинувачений не судимий в силу ст. 89 КК України, потерпілі просили в дебатах про суворе покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечують проти задоволення апеляційної скарги прокурора, зокрема обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він визнав свою вину в тому, що зберігав біля себе бойову гранату, про яку мав би до цього добровільно повідомити в органи міліції, не збирався її застосовувати проти працівників міліції, а тому і від`єднав від гранати запал, шкодує за свої дії і обіцяє в майбутньому дотримуватись вимог Закону, зокрема і обов`язків, покладених на нього на підставі ст. 76 КК України, просить залишити вирок без змін в частині застосування ст. 75 КК України, зважаючи на те, що він продовжує займатись волонтерською допомогою, яка полягає в ремонтуванні автомобілів для потреб сил АТО, захисник ОСОБА_9 також просить залишити вирок без змін, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 може стати на шлях виправлення і без застосування реального покарання у вигляді позбавлення волі, зважаючи на ряд пом`якшуючих обставин, зазначених у вироку, а також перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 принесе більше користі, допомагаючи ремонтувати техніку, замість перебування в місцях позбавлення волі, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки призначене судом покарання є несправедливим внаслідок його м`якості.
Проте така позиція прокурора протирічить висновку суду щодо призначеного покарання, зокрема суд обравши покарання за кожен злочин окремо, на підставі ст. 70 КК України, застосував принцип повного складання і визначив остаточну міру покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Прокурор в апеляційній скарзі просить застосувати покарання у вигляді 4 і 3 років позбавлення волі за кожен злочин, а при застосуванні ст. 70 КК України застосувати часткове складання призначених покарань у вигляді 4 років позбавлення волі, що є фактично поглинанням менш тяжкого злочину більш тяжким, і остаточна міра покарання, запропонована прокурором, у вигляді 4 років позбавлення волі, є більш м`якою ніж та, що обрав суд першої інстанції, на підставі ст. 70 КК України, а тому і не може бути скасовано вирок із-за м`якості призначеного покарання.
Що стосується застосування ст. 75 КК України, то це не можна вважати м`яким покаранням, а є лише звільненням за певних умов від призначеного покарання.
На думку апеляційного суду суд першої інстанції повно дослідив як тяжкість скоєних кримінальних правопорушень так і особу обвинуваченого, зазначив у вироку ряд пом`якшуючих обставин та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, прийшов до вірного висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого без перебування його в місцях позбавлення волі.
Апеляційний суд бере також до уваги, що судимість ОСОБА_7 погашена та не свідчать, що вони можуть бути доказами обставин, які зазначені в п. 2 ч. 2 ст. 88 КК України.
Потерпілі в даному кримінальному провадженні не оскаржили вирок щодо покарання обраному обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 після ухвалення вироку продовжує надавати допомогу шляхом ремонту та переобладнання техніки, яка направляється в зону АТО, що на думку апеляційного суду є обставиною, що позитивно характеризує особу обвинуваченого, а його діяльність є суспільно- корисною в умовах дії в країні АТО.
Покладені обов`язки на підставі ст. 76 КК України є достатніми для здійснення належного контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури залишити без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайсуду Вінницької області від 14.04.2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: