№707/446/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 27.01.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта не повна середня, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 протягом грудня 2014 року, порушуючи встановлений законом порядок здійснення операцій з металобрухтом, а саме: ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 та п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000, без державної реєстрації, не являючись суб`єктом господарської діяльності та без спеціального дозволу, а саме: ліцензії на здійснення операцій з металобрухтом, умисно з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку від здійснення операцій з металобрухтом, на подвір`ї власного домоволодіння по АДРЕСА_1 організував пункт прийому побутового металобрухту де здійснював заготівлю металобрухту від населення, що виразилось у збиранні, купівлі та зберіганні для подальшої реалізації ним кольорових та чорних металів, тобто непридатних для прямого використання виробів або частин виробів, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України, а саме: здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації, спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та організація незаконного пункту прийому металобрухту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 обставини вчинення ним інкримінованих йому діянь підтвердив, свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що в грудня 2014 року скуповував у мешканців села металобрухт, так як мав на меті заробити, оскільки хворіє на ряд тяжких хвороб, а пенсії на лікування не вистачає.

З`ясувавши думку обвинуваченого та прокурора, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що пояснення обвинуваченого мають характер логічних та послідовних, що дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що його винність у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації, спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та організація незаконного пункту прийому металобрухту.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ними кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

З урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем реєстрації, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні, хворіє на ряд тяжких хвороб, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення у вигляді штрафу, але з урахуванням зазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, про можливість застосуванням ст. 69 КК України, і призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 213 КК України, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, а саме:

· 450 кг. металобрухту, ваги - визнані речовим доказом та віддані під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити останньому, як власнику;

· грошові кошти в сумі 40,00 грн., що передано на зберігання до філії АТ «Укрексімбанк» у м.Черкаси повернути Черкаському РВ УМВС України в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Черкаської області всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, а учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні надсилається не пізніше наступного дня.

Суддя: ОСОБА_1