У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України в складі :

головуючого - Пилипчука П.П., суддів Волкова
О.Ф., Пінчука М.Г.,

розглянувши
в судовому засіданні кримінальну справу стосовно ОСОБА_1 за касаційним поданням
заступника військового прокурора Центрального регіону України на вирок
військового місцевого суду Житомирського гарнізону від 4 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком військового місцевого Житомирського гарнізону від 4 вересня 2007 року військовослужбовець строкової
служби військової частини А 0214

рядовий
ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старі Кути
Косівського району Івано-Франківської області, україненць, громадянин України,
який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, раніше не судимий, призваний
на строкову військову службу 16 листопада 2006 року Косівсько-Верховинським РВК
Івано-Франківської області,

визнаний винним у порушенні статутних правил
взаємовідносин між військовослужбовцями
за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у заподіянні
легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406
КК України, та із застосуванням статей 60, 69 КК України засуджений до арешту
строком на 2 місяці.

Судом встановлено, що злочин було вчинено за наступних
обставин. 29 липня 2007 року близько 15 години на території військової частини
А 0214 ОСОБА_1., діючи з метою продемонструвати уявну перевагу над
військовослужбовцем Станкевічюсом, з яким не перебував у відносинах
підлеглості, принизити його честь і гідність та спричинити йому фізичний біль,
в порушення вимог статей 11, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних
Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно
декілька разів штовхнув ОСОБА_2 в груди та завдав більш ніж один удар кулаком у
груди. Внаслідок цих дій засудженого у потерпілого утворився синець на передній
поверхні грудної клітини, який належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

В касаційному поданні заступник військового прокурора
Центрального регіону України, не погоджуючись з постановленим по справі судовим
рішенням, посилаючись на неправильне застосування судом кримінального закону,
просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, виключивши з вироку
вказівку на застосування ст. 69 КК України та призначення основного покарання
нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 406 КК України. На
думку прокурора, суд безпідставно одночасно призначив засудженому покарання,
нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 406 КК України, та
перейшов до іншого більш м'якого виду покарання, не зазначеного санкцією
цієї ж частини ст. 406 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Волкова
О.Ф., вивчивши матеріали кримінальної справи та доводи касаційної скарги,
колегія суддів Військової судової колегії вважає, що касаційне подання є
необґрунтованим, передбачені у ст. 398 КПК України підстави для скасування або
зміни вироку відсутні.

Судом об'єктивно, повно і всебічно встановлено обставини
справи та правильно кваліфіковано злочинні дії засудженого.

Як вбачається з вироку суду та матеріалів справи,
призначаючи ОСОБА_1. покарання, суд
врахував, як того і вимагає кримінальний закон, наявність кількох обставин, які
пом'якшують покарання. Такими суд визнав щире каяття засудженого та сприяння
розкриттю злочину. Крім того, судом враховані і позитивні дані про особу
винного: до кримінальної відповідальності він притягується вперше, за місцем
служби характеризується позитивно, потерпілий не має претензій до засудженого і
просить його суворо не карати. В зв'язку з цим суд відповідно до вимог
кримінального закону прийшов до висновку про можливість застосування статей 69,
60 КК України та призначення засудженому покарання у виді арешту строком на 2
місяці, яке є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та
попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності декількох
обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення,
може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити
основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті
Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому
випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі,
встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Оскільки вчинений ОСОБА_1. злочин, передбачений ч. 2 ст.
406 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості, по справі
встановлено наявність декількох зазначених вище обставин, що пом'якшують
покарання, арешт як вид кримінального покарання є більш м'яким ніж передбачені
санкцією ч. 2 ст. 406 КК України позбавлення волі та тримання у дисциплінарному
батальйоні, найнижча межа покарання у виді арешту Загальною частиною КК України
встановлена в один місяць, то викладені у касаційному поданні доводи прокурора
про неправильне застосування судом кримінального закону є необгрунтованими, а його процесуальні вимоги
- безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що
суд визначив засудженому основне покарання у повній відповідності із
встановленими ст. 65 КК України загальними засадами призначення покарання та з
дотриманням вимог статей 69, 60 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_1.
покарання несправедливим і таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженого, немає.

У зв'язку з викладеним колегія суддів визнає, що вирок по
справі постановлено з дотриманням вимог кримінального та
кримінально-процесуального закону, він є законним та обґрунтованим, а тому
вважає за необхідне касаційне подання заступника військового прокурора
Центрального регіону України залишити без задоволення, а вирок військового місцевого
суду Житомирського гарнізону від 4 вересня 2007 року - без зміни.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів
Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційного подання заступника
військового прокурора Центрального регіону України на вирок військового
місцевого суду Житомирського гарнізону від 4 вересня 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

Пилипчук П.П. Пінчук
М.Г. Волков О.Ф.