Справа № 11-88/11 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Категорія ст.286 ч.2 КК України Доповідач : Романюк М. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді - Романюка М.Ф.

суддів - Леона О.І., Стельмаха І.О.

при секретарі - Стоділко Т.Ю.

з участю: прокурора - Горин У.І.

потерпілого - ОСОБА_1,

предстаника потерпілої - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, потерпілого ОСОБА_1, представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2010 року, -

встановила:

Цим вироком :

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий машиністом компресорних установок у АГНКС-Самбір Нафтогаз України, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий -

виправданий за ч.1 ст.135 КК України;

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 5 (пять ) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки .

Запобіжний захід засудженому залишено без змін утримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому зарахований з 08.06.2010 року, тобто з моменту затримання.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Львівського НДІСЕ судові витрати за проведення експертизи у розмірі: 1611 грн. 00 коп., 1396 грн. 20 коп., 430 грн. 00 коп., 2971 грн. 60 коп., 1074 грн. 00 коп.

Вирішено питання з речовими доказами.

Знято арешт з цінностей та іншого майна ОСОБА_4, де б таке не знаходилося після вступу вироку в законну силу.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджений за те, що 11 квітня 2010 року біля 01 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем марки Мітсубісі-Галантр.н. ВС 4919 ВК, в котрому перевозив пасажира ОСОБА_7, рухаючись у напрямку автодороги Львів-Ужгород, на вул. Самбірській с. Бабино Самбірського району Львівської області навпроти території Бабинської ЗСШ, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимально допустиму у населеному пункті швидкість, внаслідок чого на ділянці дороги із заокругленням праворуч, втратив контроль над рухом автомобіля, виїхав на ліве узбіччя, після чого на пішохідну доріжку, що за межами лівого кювету по напрямку руху автомобіля, де вчинив наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_8 і ОСОБА_5 Під час даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди, а ОСОБА_5 отримала черепно-мозкову травму у вигляді перелому скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, на чолі зліва, на зовнішній поверхні правого стегна, садна на спинковій поверхні правої китиці, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент їх заподіяння, а пасажир автомобіля Мітсубісі-Галант р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала струс головного мозку, закритий перелом шийки лівого стегна, забій передньої черевної стінки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розгляду здоровя.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_1, представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, державний обвинувач помічник Самбірського міжрайонного прокурора Львівської області Т. Коваленко, захисник адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 подали апеляції.

Потерпілий ОСОБА_1 в апеляції просить винести ухвалу, якою вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2010 року по відношенню до засудженого ОСОБА_4 скасувати повністю та постановити свій вирок. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 в апеляції просить винести ухвалу, якою вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2010 року по відношенню до засудженого ОСОБА_4 скасувати повністю та постановити свій вирок. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.

Державний обвинувач помічник Самбірського міжрайонного прокурора Львівської області Т. Коваленко в апеляції просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2010 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України скасувати, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Зазначає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_4 за ч.1 ст.135 КК України, мотивуючи своє рішення, що в судовому засіданні не здобуто жодних обєктивних доказів, якими був би підтверджений факт залишення в небезпеці потерпілої ОСОБА_5, що суд не взяв взагалі до уваги та не дав оцінку показам фельдшерів відділення швидкої допомоги Самбірської ЦРЛ ОСОБА_9, ОСОБА_10, які виїзджали каретою швидкої допомоги на місце події та підсудного на місці вже не було, не взято до уваги показів потерпілого ОСОБА_1, що на місці пригоди, крім працівників швидкої меддомоги, більше нікого не було, показів жительки с. Бабино ОСОБА_11 про те, що на місці пригоди крім потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_5, медичних працівників, більше нікого не було, тобто водія вказаного автомобіля та його пасажира.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 в своїй апеляції просить скасувати частково вирок Самбірського міськрайонного суду від 09 листопада 2010 року в частині призначення покарання підсудному ОСОБА_4, постановити вирок, призначити покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що даний вирок в частині призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України винесений, відносно ОСОБА_4, без врахування всіх обставин справи, належної оцінки всіх доказів, показів свідків, зазначених в матеріалах кримінальної справи, покарання призначене без врахування всіх помякшуючих обставин, термін покарання є суворим, з врахуванням особи підсудного, а також без належної оцінки суперечностей в показах свідків даних ними на досудовому та судовому слідстві.

Вислухавши доповідача, думку прокурора, який свою апеляцію підтримав, апеляцію потерпілого ОСОБА_1, представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 підтримав частково та заперечив апеляцію захисника, думку потерпілого ОСОБА_1, який свою апеляцію, апеляції представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, апеляцію прокурора підтримав та заперечив апеляцію захисника, позицію адвоката ОСОБА_3, який свою апеляції підтримав та заперечив апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_1 та представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_4, який апеляцію захисника підтримав та заперечив апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_1 та представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій передбачених ст. 286 ч.2 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, передбачених ч.1 ст.135 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Так, засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні категорично заперечив факт ненадання допомоги потерпілій ОСОБА_12, та ствердив, що одразу після ДТП від допоміг вийти із автомобіля потерпілій ОСОБА_7, а коли вийшов сам із автомобіля почивши стогін потерпілої ОСОБА_12 намагався витягти її з під автомобіля проте йому це не вдалось, іншої дівчини він не бачив. Після цього, він дістався до лікарні де повідомив про необхідність надання медичної допомоги, ще одній потерпілій внаслідок ДТП.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали те, що 11.04.2010 року близько 01.30 хв. вони обидвох підійшли на місце ДТП і побачили одну дівчину, яка лежала під переднім колесом автомобіля, друга дівчина лежала під машиною ззаду, третя стояла в стороні і кричала, при цьому ОСОБА_4 був присутній на місці ДТП біля іншою дівчини.

Свідок ОСОБА_15, який чергував у Самбірський ЦРЛ, показав, що після 02.00 год. 11.04.2010 року ОСОБА_4 до лікарні приніс на руках іншу дівчину для надання медичної допомоги.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 11.04.2010 року 01.30 год. в складі першої бригади виїжджав на місце ДТП в с.Бабино Самбірського району. Пізніше в травматологічному відділенні він зустрів ОСОБА_4, який повідомив, що на місці ДТП є ще одна дівчина, якій потрібна медична допомога, внаслідок чого, на місце ДТП була скерована ще одна машина "швидкої допомоги".

Дані обставини спростовують твердження прокурора, потерпілого ОСОБА_1 та представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 135 ч.1 КК України, так як останній, залишав місце ДТП та перебував в медичній установі де перебували потерпілі від ДТП, та вчиняв дії спрямовані на інформування медичного персоналу лікарні, щодо потерпілих від ДТП. За вказаних обставини не можна зробити висновок про вчинення ОСОБА_4 таких дій, як завідомо залишення без допомоги особи яка перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження, внаслідок отримання під час ДТП тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 135 ч.1 КК України.

Твердження ОСОБА_4 та його захисника про не перебування засудженого під час скоєння злочину в стані алкогольного сп"яніння, спростовується даним протоколу медичного огляду №218 Самбірської ЦРЛ від 11.04.2010 року про перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння. Дану обставину, також ствердив свідок ОСОБА_15, який зауважив, що після ДТП перебуваючи в лікарні ОСОБА_4 був з ознаками алкогольного спяніння.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп"яніння.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23 грудня 2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обираючи засудженому ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 65-66 КК України врахував тяжкість вчиненого ним злочину, його наслідки, особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем праці, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння та обґрунтовано обрав покарання в межах санкції інкримінованої статті КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Таким чином, при обранні покарання ОСОБА_4, суд врахував усі встановлені слідством і судом дані, щодо особи засудженого та обставини встановлені ст.65 КК України.

Тому покликання апелянтів на неврахування судом при призначенні покарання всіх обставин справи, належної оцінки всіх доказів всіх пом"якшуючих та обтяжуючих обставин є необґрунтованим.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не встановила обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, обтяження чи пом"якшення покарання.

Колегія суддів, вважає призначене судом покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винуватого і є необхідним для його виправлення та запобігання новим злочинам.

Керуючись ст.ст. 365,366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції потерпілого ОСОБА_1, представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6, прокурора, адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2010 року відносно ОСОБА_4 без змін.

Головуючий :

Судді :