Справа № 168/916/14 Провадження №11-кп/773/275/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 289 КК Укаїни Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, що брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000193 на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2014 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, розлученого, не судимого, непрацюючого,
за участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого- ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вказує, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Просить скасувати вирок суду першої інстанції, постановити новий, призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо протягом одного року він не вчинить нового злочину.
Вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 10листопада 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком суду вирішено питання щодо процесуальних витрат.
За цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17 вересня 2014 року, приблизно о 14-ій год. 30 хв., знаходячись у смт. Стара Вижівка Волинської області, незаконно заволодів автомобілем марки «ВАЗ 2106», 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст судового рішення, заслухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечує проти скарги прокурора та розкаюється у скоєному, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом належного потерпілому ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку. Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України і ніким не оспорюються. Тому, відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його особі є підставними і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Згідно вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити покарання особі в межах, установлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеня тяжкості скоєного, особи винного. При обранні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_7 , у виді позбавлення волі, і звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, суд врахував, те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, у вчиненому щиро покаявся, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Однак, враховано судом і те, що даний злочин відповідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості і ОСОБА_7 цей злочин скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що визнано обставиною, яка обтяжує покарання. Врахував суд і позицію потерпілого, який просив ОСОБА_7 суворо не карати, оскільки негативних наслідків від вчиненого злочину не настало.

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ОСОБА_7 правильно обрав вид покарання позбавлення волі та підставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням, враховуючи дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого та обставини, що пом`якшують покарання, і визначивши іспитовий строк - один рік, про що не заперечує і прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік тоді, як санкція ч. 1 статті 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до п`яти років. Тобто суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

При призначені покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 289 КК України апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 , згідно ст. 12 КК України, вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, але до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною , яка обтяжує покарання.

Враховує суд і пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та вчинення злочину вперше, а також ту обставину, що потерпілий просить його суворо не карати та від вчиненого не настало негативних наслідків. Ці обставини дають суду вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання. Тому, ОСОБА_7 слід призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією статті Закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Таке покарання обране ОСОБА_7 буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а покладений на нього обов`язок, передбачений п.3ч.1ст.76 КК України дасть змогу кримінального виконавчій інспекції здійснювати контроль за його поведінкою.

З вищенаведених підстав апеляція прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, що брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 , задовольнити.
Вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2014 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 ( одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладений на нього обов`язок, передбачений пунктом 3 ч.1ст.76 КК України: буде повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4