Справа № 405/4804/15-к
1-кп/405/208/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0004162 від 15.05.2015 року у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, не одруженого, який на утриманні недієздатних чи неповнолітніх осіб немає, має незакінчену середня освіту, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за таких обставин:
15.05.2015 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_3 , проходячи навпроти буд. № 103 по вул. Таврична в м. Кіровограді, побачив групу хлопців, які були зайняті грою, а біля них лежали на землі декілька велосипедів. В цей момент, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав велосипед марки «Ardis Tour М СТВ 28», належний ОСОБА_5 , вартість якого становить 3873,80 грн., сів на нього та поїхав в напрямку вул. Урицького в м. Кіровограді. Однак, в цей час ОСОБА_3 був помічений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які кричали йому в слід повернути велосипед, однак ОСОБА_3 на їх крик не реагував, а зник з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку вул. Урицького в м. Кіровограді, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі та пояснив, що 15.05.2015 року приблизно о 19.00 год. він, проходячи по вул. Таврична в м. Кіровограді, побачив групу хлопців, які були зайняті грою, а біля них лежали на землі декілька велосипедів і в цей час у нього виник умисел на викрадення велосипеду. Після цього він, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, сів на один з велосипедів зеленого кольору та поїхав на ньому в напрямку вул. Урицького в м. Кіровограді. Однак, хлопці його дії помітили, і десь через 5 секунд після того, як він поїхав, вони почали в слід кричати йому, щоб він повернув велосипед. Однак він на їх крик не реагував, та поїхав до себе до дому, де і залишив зазначений велосипед, щоб у подальшому ним користуватись.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Враховуюче викладене та абз. 3 п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно якого: «дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами, і незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж», суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин (т. 1, а.к.п. 75-82), має постійне місце проживання, за місцем реєстрації та проживання характеризується задовільно (т. 1, а.к.п. 60), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває (т. 1, а.к.п. 62, 64), на утриманні недієздатних чи неповнолітніх осіб немає, не одружений.
Щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі мінімальних межах санкції зазначеної частини статті.
Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, 15.05.2015 року, тобто під час дворічного іспитового строку за вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15.11.2013 року, відповідно до якого він був звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки на підставі ст. 75 КК України, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 суд застосовує положення ст. 71 КК України, враховуючи при цьому, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ст. 71 КК України ОСОБА_3 необхідно шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутної частини покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15.11.2013 року.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд враховує положення ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту положення ч. 3 ст. 78 КК України, відповідно до якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України, змісту роз`яснень, що містяться в абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами і доповненнями), згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, оскільки це є неприпустимим.
Крім того, суд не встановив підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни домашній арешт.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 245,52 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні т. І, а.к.п. 34).
Речовий доказ - велосипед марки «Ardis Tour М СТВ 28», який відповідно до розписки від 24.06.2015 року, переданий на зберігання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 100 КПК України необхідно залишити останній, як такий, що їй належить на праві власності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15.11.2013 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.
Речовий доказ - велосипед марки «Ardis Tour М СТВ 28» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді міста Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя
Ленінського районного суду
міста Кіровограда ОСОБА_1