АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/510/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185, ч.1, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0005919 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Голосіївського району міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року, якою обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України йому повернуто, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005919 відносно ОСОБА_8 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України повернуто прокурору.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачений у закінченому замаху на викрадення чужого майна, який він вчинив, як видно з обвинувального акту, близько 150 години 17 липня 2014 року в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» по вул. А. Заболотного, 20-А у місті Києві, таємно викравши майно цього товариства на суму й55 гривень 95 коп., але розпорядитися викраденим не зміг з причин, що від його волі та свідомості не залежали, бо був при виході затриманий охороною магазину.

Разом з обвинувальним актом до суду першої інстанції надійшли також угода про примирення між представником ТОВ «АТБ-Маркет» і обвинуваченим і реєстр матеріалів досудового розслідування з розпискою ОСОБА_8 про отримання копій обвинувального акту і цього реєстру.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції мотивував тим, що орган досудового розслідування достеменно не встановив точні анкетні дані обвинуваченого, а саме місце його проживання, оскільки неодноразово відправлені за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , повістки обвинувачений не отримував, що унеможливлює його виклик до суду та дає підстави вважати, що він від суду ухиляється.

Крім того, суд послався також на свої сумніви щодо добровільності укладення угоди між ТОВ «АТБ-Маркет» і обвинуваченим, посилаючись на те, що обвинувачений має на меті ухилитися від взятих зобов`язань, а представник ТОВ «АТБ-Маркет» подав заяву про розгляд справи без його участі з мотивів відсутності матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_8 , з чого суд зробив висновок про те, що і цей представник умови укладеної угоди не підтримує.

Не погодившись зі вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій твердить, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому знайшли відображення всі необхідні відомості, в тому числі й про місце реєстрації та фактичного проживання обвинуваченого, тобто посилання суду на не встановлення органом досудового розслідування місця перебування обвинуваченого суперечать матеріалам кримінального провадження.

Суд, наголошує також апелянт, не вжив усіх передбачених заходів до встановлення фактичного місця перебування обвинуваченого, в тому числі не звернув увагу на те, що до останнього обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, не намагався телефонувати йому за номерами телефонів, вказаних в обвинувальному акті, не направляв повістки за місцем реєстрації, не виконував положення ст. 333 КПК України.

Порушив вимоги ч.7 ст. 474 КПК України суд і в частині зауважень щодо недобровільного характеру укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

На цих підставах прокурор просить оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Твердження апелянта про те, що орган досудового розслідування достеменно встановив місце перебування обвинуваченого ОСОБА_8 з посиланнями на наявність у матеріалах кримінального провадження відомостей про місця його реєстрації і фактичного проживання, хоча й ґрунтуються на цих матеріалах, але самі по собі не свідчать про достеменне встановлення місця фактичного перебування цього обвинуваченого, оскільки вжиті судом заходи щодо його виклику на підготовче засідання не дали необхідного результату.

Посилання прокурора на положення ст. 333 КПК України безпредметні, бо ця правова норма не регулює питань встановлення дійсного місця перебування обвинуваченого або його розшуку на стадії вирішення питань, вказаних у ст. ст. 314-317 КПК України.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених другим розділом цього ж кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

В судових засіданнях прокурор не заявляв таких клопотань, отже не ґрунтуються на матеріалах справи і його посилання на невиконання судом усіх передбачених заходів до встановлення фактичного місця перебування обвинуваченого.

Таким чином, у цій частині доводи прокурора неспроможні та є спробою покласти на суд виконання невластивих йому функцій, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Що ж стосується посилань апелянта на безпідставність сумнівів суду у добровільному характері угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, то ці міркування дійсно суперечать матеріалам кримінального провадження, бо ці сумніви ґрунтуються на нічим не підтверджених припущеннях суду з огляду на неявки обвинуваченого в судові засідання та відмові представника потерпілого від матеріальних претензій.

Тим часом, як видно з тексту угоди про примирення, безпосередньо у цьому тексті відзначена відсутність матеріальних претензій потерпілого до обвинуваченого у зв`язку з відшкодуванням заподіяної шкоди в натурі.

До того ж, ці міркування суду фактично є аналізом доказів, які судом не досліджувалися, а тому в цій частині суд певною мірою вийшов за межі своїх повноважень.

Крім того, судова колегія відзначає, що, всупереч положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а міститься лише формулювання обвинувачення, і вже з цієї підстави обвинувальний акт підлягав поверненню прокурору.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, в ухвалу про повернення обвинувального акту та угоди про примирення прокурору внести зміни в частині виключення з неї вказівки на сумніви суду відносно добровільного характеру угоди про примирення та включити вказівку на необхідність зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 415 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Голосіївського району міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року, якою обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.1 ст. 185 КК України повернуто прокурору задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року доповнити вказівкою на необхідність зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин справи та виключити з цієї ухвали вказівку на сумніви суду стосовно добровільності угоди про примирення.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: