Справа № 1-158 за 2008 р.
В И Р О К

іменем України

28 липня 2006 року Прилуцький міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого
- судді Рябота В.І.,

при секретарі - Риндя Л.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за скаргою ОСОБА_2 по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Тростянець Тиврівського району, Вінницької області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, приватного
підприємця, раніше не судимого,

за ст. 125 ч.2
КК України,

та зустрічною
скаргою ОСОБА_1 по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки смт. Варва
Чернігівської області, мешканки АДРЕСА_2, українки, громадянки України, освіта
середня-спеціальна, розлучена, працює в Прилуцькій центральній районній
лікарні,

за ст. 125 ч. 2
КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2008 року близько 11 год.
біля автобусної зупинки "273 квартал" між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
ґрунті непорозуміння питання руху маршрутних автобусів, власниками яких є
сторони, як приватні підприємці, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нанесли один одному легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я,
що підтверджується відповідними актами судово-медичного обстеження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винною
себе за пред'явленим ОСОБА_1 обвинуваченням не визнала повністю, підтримала
своє обвинувачення та пояснила суду, що 12 березня 2008 року до неї
зателефонував водій належного їй автобусу ОСОБА_3, оскільки вона приватний
підприємець і займається перевезенням пасажирів по місту, та повідомив, що на
кінцевій зупинці «273 квартал» приватний підприємець ОСОБА_1 власним автобусом
заблокував йому виїзд на маршрут. Вона, разом з сином, одразу виїхали на місце
конфлікту і коли прибули туди, то ОСОБА_1 вже не було. Через деякий час
під'їхав ОСОБА_1 і вона звернулася до нього з питанням, чому він не дозволяє
їздити її автобусам. У відповідь ОСОБА_1 схопив її за комір пальто, почав
трясти, внаслідок чого вона прикусила губу, а потім двічі вдарив правою рукою,
від другого удару вона впала на землю, після чого їх почали розтягувати. Син
допоміг їй піднятися і оскільки їй було погано, то вони спочатку поїхали в
лікарню, а потім в міліцію, де їй надали направлення на експертизу. В зв'язку з
неправомірними діями ОСОБА_1 вона перебувала на лікарняному 10 днів і на
лікування витратила 336 грн., які просить стягнути з ОСОБА_1, а також стягнути
з останнього 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним
себе за пред'явленим ОСОБА_2. обвинуваченням не визнав, підтримав своє
обвинувачення та пояснив суду, що 12 березня 2008 року близько 10 год. водій
ОСОБА_3, який працює водієм у ОСОБА_2, намагався виїхати на маршрут за його,
ОСОБА_1, графіком, на що він зробив даному водію зауваження і сам виїхав на
маршрут. Коли він повернувся, то виявив, що ОСОБА_2, разом з сином, легковим
автомобілем заблокували виїзд на маршрут, більш ніж на 30 хв., належному йому
автобусу. Він зробив зауваження ОСОБА_2 і попросив розблокувати виїзд автобусу,
на що остання сказала, що водій нікуди не поїде, почала висловлюватися
нецензурною лайкою та подряпала йому обличчя. Від несподіванки він,
захищаючись, схопив ОСОБА_2 за одяг і відсторонив її від себе. Після цього між
ними стала його дружина та ОСОБА_3 і припинили сварку. Син ОСОБА_2. в цей час
знаходився поруч і в сварку не вмішувався. Ніяких ударів ОСОБА_2 він не наносив
і вона не падала на землю. Заявлених нею вимог про стягнення матеріальної та
моральної шкоди він не визнає, навпаки діями ОСОБА_2, яка подряпала йому
обличчя, йому завдано моральну шкоду, оскільки після цього інші перевізники
іронічно запитували його « Розкажи, як тебе побила ОСОБА_2?», а тому він
просить стягнути з ОСОБА_2 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_4, син ОСОБА_2, пояснив
суду, що 12 березня 2008 року вранці до них зателефонував водій ОСОБА_3 і
повідомив, що ОСОБА_1 не дозволяє йому виїхати на маршрут з зупинки «273
квартал». Він, разом з матір'ю, приїхали на дану зупинку, але ОСОБА_2 там не
було. Через деякій час під'їхав ОСОБА_1 і мати пішла до нього з'ясовувати
обставини подій, а він залишився в машині. Через кілька хвилин він почув крики
жінки, в зв'язку з чим він вискочив з автомобіля і побачив, як ОСОБА_1 двічі
вдарив його матір, від чого вона впала. Коли він підбіг до них, то ОСОБА_3
схопив ОСОБА_2 за руки і він став між ними. Оскільки матері було дуже погано,
то вони одразу поїхали до лікарні.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що 12
березня 2008 року вона, разом з чоловіком збиралися виїхали на маршрут, але їм
заборонили, про що вони повідомили ОСОБА_2, яка приїхала на місце конфлікту
разом з сином, а пізніше приїхав ОСОБА_1. Коли ОСОБА_2 підійшла до останнього,
щоб з'ясувати обставини, то він схопив її, ОСОБА_2, за одяг і почав трясти,
після чого її, свідка, чоловік підбіг до них і почав рознімати. ОСОБА_1 також
бив ОСОБА_2., але як саме вона пояснити не може, оскільки бачила тільки, що
ОСОБА_1 розмахував руками і у ОСОБА_2 після цього були синці.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 12
березня 2008 року він працював на маршруті № 21. На кінцевій запинці він хотів
розвернутися, щоб знову їхати на маршрут, але ОСОБА_1 не давав йому це зробити,
про що він по телефону повідомив ОСОБА_2. Коли ОСОБА_2 приїхала, то вона почала
вияснювати відносини з ОСОБА_1. Він, свідок, знаходився в машині, коли побачив,
як ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за одяг і почав трясти, в зв'язку з чим він вискочив
з машини і став між ними, щоб припинити конфлікт. Щоб ОСОБА_1 бив ОСОБА_2, чи
щоб остання падала він не бачив. Син ОСОБА_2, ОСОБА_4, стояв неподалік і в
конфлікт не вмішувався.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що 12
березня 2008 року він працював на маршруті 2-Б і коли був на обідній перерві,
то ходив обідати до тещі, а автобус залишив біля запинки «273 квартал». Коли
він повернувся з обіду, то легковий автомобіль, на якому приїхала ОСОБА_2,
перегородив йому дорогу і не давав змоги виїхати на маршрут. Коли під'їхав
ОСОБА_1 він розповів йому про виниклу ситуацію, на що ОСОБА_1 сказав, щоб він
їхав, але ОСОБА_2 не пропускала його. ОСОБА_1 попросив її пропустити, але вона
не відходила, тоді ОСОБА_1 відсторонив її рукою на що вона почала кричати та
лаятися і подряпала ОСОБА_2. Він, свідок, сів в автобус і поїхав на маршрут.
Син ОСОБА_2, ОСОБА_4, стояв неподалік і в конфлікт не вмішувався. Щоб ОСОБА_2
падала, чи щоб ОСОБА_1 наносив їй удари він не бачив.

Свідок ОСОБА_7. повідомила суду, що
12 березня 2008 року ОСОБА_6, який працює водієм на автобусі її чоловіка,
повідомив останньому, що ОСОБА_2 не дає можливості виїхати йому на маршрут. Її
чоловік, ОСОБА_1, підійшов до ОСОБА_2 і попросив відійти в сторону, щоб автобус
міг виїхати, але остання почала кричати, що автобус нікуди не поїде. Тоді
ОСОБА_1 відсторонив її в сторону, а вона в цей час подряпала йому обличчя. Щоб
припинити конфлікт вона та ОСОБА_3 стали між ними. Син ОСОБА_2, ОСОБА_4, стояв
неподалік і в конфлікт не вмішувався, і якби її чоловік почав бити ОСОБА_2, то
її син обов'язково б почав захищати матір.

Свідки ОСОБА_8. та ОСОБА_9 по суті
справи нічого пояснити не могли, окрім того, що ОСОБА_9 пояснив, що після того
інценденту він бачив ОСОБА_2 з подряпаним обличчям.

Оцінюючи наведене в сукупності,
враховуючи що обидві сторони винні в виникненні даного конфлікту, оскільки
спочатку ОСОБА_1 заблокував виїзд на маршрут автобуса, належного ОСОБА_2, а
потім ОСОБА_2 вчинила такі ж дії по відношенню до ОСОБА_1, то суд приходить до
висновку, що дії підсудного ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК
України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я, з таких підстав:

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 березня 2008 року близько 11 год.
відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 хапав ОСОБА_2 за одяг, що в судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Тобто, внаслідок таких дій у
ОСОБА_2 могли виникнути синці в с/3 правого плеча, синець в області молочної
залози та забійна рана верхньої губи ( як пояснила ОСОБА_2 вона прикусила губу
). Оскільки забійна рана верхньої губи, згідно висновку експерта, відноситься до категорії легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я ( а.с. 40 ), то відповідно дії
підсудного ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.

Що
стосується тілесних ушкоджень у вигляді синця в потиличній області, закритої
черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, то суд вважає, що вина
ОСОБА_1 в заподіянні даних тілесних ушкоджень в судовому засіданні не знайшла
свого підтвердження, а тому обвинувачення за даним фактом має бути знято з
таких підстав:

Дані
тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок падіння ОСОБА_2 на землю з ударом
головою, потилицею, об землю. Проте в судовому засіданні свідки з боку ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, підтвердили, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбулася сварка, ,
в ході якої ОСОБА_1 хапав ОСОБА_2 за одяг, проте жоден зі
свідків, в тому числі і свідки з боку ОСОБА_2, окрім її сина, в судовому
засіданні не підтвердили, що ОСОБА_1 бив ОСОБА_2 і що остання
падала на землю, а тому суд вважає, що даних тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не
наносив ОСОБА_2.

Суд не може прийняти до уваги
пояснення свідка ОСОБА_4, що він бачив, як ОСОБА_1 двічі вдарив його мати, від
чого вона впала на землю, оскільки даний свідок є сином ОСОБА_2 і його
пояснення мають зацікавлений характер, і, як це вже зазначалося вище, дані
пояснення спростовуються поясненнями інших свідків, в тому числі і з боку
ОСОБА_2. Крім того, суд вважає, що якби в дійсності даний свідок побачив, що
б'ють його матір, то він би обов'язково заступився за неї, і в такому випадку
виникла би бійка між ним та ОСОБА_1.

Що стосується питання кваліфікації
дій ОСОБА_2, враховуючи що обидві сторони винні в виникненні даного конфлікту, оскільки
спочатку ОСОБА_1 заблокував виїзд на маршрут автобуса, належного ОСОБА_2, а
потім ОСОБА_2 вчинила такі ж дії по відношенню до ОСОБА_1, то суд, оцінюючи
пояснення сторін, свідків та матеріали справи в сукупності, приходить до
висновку, що дані дії ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК
України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я, з таких підстав:

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 березня 2008 року близько 11 год.
відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 хапав ОСОБА_2 за одяг, що в судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і що в ході конфлікту ОСОБА_2
подряпала обличчя ОСОБА_1, що підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_9,
який бачив ОСОБА_2 з подряпаним обличчям. Також даний факт підтверджується
висновком судово-медичного експерта ( а.с. 41 ).

Вирішуючи питання про призначення
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що підсудний вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, то суд вважає
можливим призначити йому покарання в межах санкції інкримінованого закону у
вигляді штрафу.

Вирішуючи питання про призначення
покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує, що підсудна вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, то суд вважає
можливим призначити їй покарання в межах санкції інкримінованого закону у
вигляді штрафу.

ОСОБА_2 по справі заявлено цивільний
позов про стягнення з підсудного ОСОБА_1 матеріальної і моральної шкоди. На
думку суду позов про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає,
оскільки судом визначено, що тілесні ушкодження у вигляді синця в потиличній
області, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку ОСОБА_1
ОСОБА_2 не наносив, при цьому суд враховує, що ОСОБА_2 не надала суду виписку
лікаря про призначення необхідних лікарських засобів, а надала суду лише чеки
про придбання ліків, дійсність яких викликають у суду сумнів, оскільки згідно
часу їх придбання, вони одержувалися в одній аптеці, але зі з незначним
проміжком часу, а не одночасно, що було б, якби дійсно ОСОБА_2 було призначено
лікування. Крім того, в наданих чеках мається чек на придбання урологічних
засобів, і суду не зрозуміло, яке відношення можуть мати дані засоби до
черепно-мозкової травми?

Що стосується вимог ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди, то на думку суду, з врахуванням, що обидві сторони
винні в виникненні даного конфлікту, оскільки спочатку ОСОБА_1 заблокував виїзд
на маршрут автобуса, належного ОСОБА_2, а потім ОСОБА_2 вчинила такі ж дії по
відношенню до ОСОБА_1, та що ОСОБА_1 чоловік, вони підлягають частковому
задоволенню в сумі 150 грн., оскільки не заперечуючи, що діями підсудного
ОСОБА_1 їй завдано моральну шкоду суд вважає, що потерпілою не обґрунтовано
заявлену нею суму моральної шкоди.

ОСОБА_1 також заявлено цивільний
позов про стягнення з ОСОБА_2 суми моральної шкоди. Не заперечуючи, що діями
підсудної ОСОБА_2 йому завдано моральну шкоду суд вважає, що потерпілим не
обґрунтовано заявлену ним суму моральної шкоди, а тому, на думку суду даний
позов підлягає частковому задоволенню в сумі 100 грн..

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 125 ч.
2 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі
550 грн..

ОСОБА_2 визнати винною за ст. 125 ч.
2 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі
550 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 150 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині
заявлених вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 100 грн. в відшкодування моральної шкоди, в іншій частині заявлених
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Шляхом проведення взаєморозрахунку
остаточно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів через Прилуцький
міськрайонний суд.

Суддя: