Справа № 11-334 2008 року Головуючий в 1-й інстанції: Кулеша
Категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2008 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді
Козачка С.В.,

суддів Суслова М.І., Лінника П.О.,

з участю прокурора Крохмалюк Л.Б.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями потерпілого
ОСОБА_2 та обвинувача - прокурора на вирок Нетішинського міського суду від 24
березня 2008 року.

Цим
вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Закриничне Ізяславського району, українця, громадянина України,
освіта середня-технічна, одруженого, приватного підприємця, проживаючого в
АДРЕСА_1, не судимого, -

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК
України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 3 роки.

Згідно ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із
встановленням іспитового строку 3 роки.

Запобіжний захід - підписка про
невиїзд.

Прийнято відмову цивільного
позивача ОСОБА_3 від позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 в рахунок морального відшкодування 35000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Хмельницької міської дитячої лікарні 2565 грн. за лікування хворого ОСОБА_5

Долю речових доказів вирішено
згідно вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду, 30.07.2007 року в
період між 17 год. та 17 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем
„Шевролет-авео”, держ. знак НОМЕР_1, рухаючись в населеному пункті м. Нетішина
по вул. Будівельників в напрямку „Торгівельного центру” з швидкістю 55-58
км/год., після проїзду пішохідного переходу, позначеного
інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 - „Пішохідний перехід”
та горизонтальною дорожною розміткою 1.14.1 „Зебра” - „Нерегульований
пішохідний перехід” ПДР України, на порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України
скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перетинав
проїзну частину дороги поза пішохідним переходом в напрямку зліва направо
відносно напрямку руху його автомобіля.

Під час ДТП ОСОБА_5 отримав тяжкі
тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв'язку з настанням
його смерті, яка від отриманих травм настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в Хмельницькій обласній дитячій лікарні.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий
просить вирок суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд.

На його думку суд безпідставно
звільнив засудженого від відбування основного покарання, безпідставно
виключивши з обвинувачення п. 18.1 ПДР України.

На його думку суду необхідно було
врахувати ті обставини, що швидкість, яку обрав засуджений в дощову погоду з
обмеженою для нього видимістю нічим не є виправданою, а наїзд на пішохода міг
статись на пішоходному переході, чого з достатньою повнотою суд не з'ясував.

Що ж до висновків суду про раптову
появу малолітнього потерпілого на проїжджій частині дороги, то вони не
відповідають фактичним обставинам справи.

Як видно із апеляції, не погоджується
із призначеним ОСОБА_1 покаранням, яке вважає занадто м'яким.

Крім того, не погоджується із сумою
визначеного судом морального відшкодування в 35000 гривень, оскільки воно не
відповідає розміру понесених ним моральних страждань.

В апеляції прокурор, вважаючи
призначене ОСОБА_1 покарання занадто м'яким, просить скасувати вирок суду та
постановити новий, яким призначити засудженому за ст. 286 ч. 2 КК України 3
роки позбавлення волі і позбавити його права керування транспортними засобами
на 3 роки.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підтримку поданих апеляцій, засудженого ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_4 проти їх
задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для
скасування вироку суду і задоволення апеляцій.

Висновки місцевого суду про винність ОСОБА_1 у ДТП, що привела до смерті
малолітнього ОСОБА_5 при наведених у вироку обставинах грунтуються на зібраних
по справі і досліджених в судовому засіданні доказах.

За показами потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 30.07. 2007 року близько 17 год. 30 хв. їх сина і
онука ОСОБА_5 збила автомашина під керуванням ОСОБА_1

Після госпіталізації
ОСОБА_5 прожив до ІНФОРМАЦІЯ_3 і помер
від несумісних із життям травм в Хмельницькій обласній клінічній лікарні.

Відповідно до даних протоколу огляду місця
події, плану схеми та фототаблиць до нього вбачається, що місцем події є
проїзна частина вул. Будівельників, в районі знаходження будинків №12 та №8. Під час проведеного
огляду проїзна частина знаходилась в мокрому стані, поділена на 2 полоси руху
транспортних засобів суцільною смугою, білого кольору. Напроти магазину «Дар», що між будинками №12 та №8
по вул. Будівельників є пішохідний перехід, що помічений відповідною дорожною
розміткою та дорожніми знаками. Ширина
проїзної частини складає 7.15 м. Ширина правої смуги складає 3.65 м., лівої 3.5 м. З лівого боку проїзної частини, за бардюрним
каменем, знайдено дитячий шльопанець
бузкового кольору, який
знаходиться на відстані
10.2 м. від дорожнього знаку «Пішохідний
перехід», з лівого боку проїзної частини. Поруч із дорожнім знаком «Пішохідний перехід»,
знаходиться дитячий шльопанець бузкового кольору.

(а.с.9-14)

Із показань очевидців події - свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вбачається, що
наїзд на малолітнього ОСОБА_5, який хоч і перебігав дорогу поза пішохідного
переходу, стався лише через недбалість водія таксі ОСОБА_1, який з врахуванням
погодних умов повинен був керувати транспортним засобом таким чином щоб
уникнути наїзду і мав таку можливість.

Об'єктивно покази свідків, потерпілих підтверджуються:

- даними протоколу
відтворення обстановки та обставин події, схемою і фототаблицею до нього за участю
обвинуваченого ОСОБА_1, з яких вбачається, що ОСОБА_1 показав на смугу руху, в напрямку до
«Торгівельного центру», де і при яких обставинах він скоїв наїзд на
малолітнього пішохода ОСОБА_5;

(а.с.
72-76, 102-105)

- даними протоколу
відтворення обстановки та обставин події, схемою і фототаблицею до нього за участю свідка
ОСОБА_7, з яких вбачається, що свідок показала на місце, де вона побачила, як до дороги біг хлопчик від
п'ятиповерхових будинків
по вул. Будівельників і місце знаходження автомобіля, який рухався в зустрічному напрямку.
Відстань від місця знаходження зустрічного автомобіля до пішохідного переходу становила
15.0м. З її слів відстань від місця знаходження пішохода до лінії пішохідного переходу становила 10.92 м. Траєкторія
руху пішохода , що зазначена в схемі є
перпендикулярною до проїзної частини дороги. Наїзд на пішохода стався, коли він
по суті завершував перехід дороги біля правого узбіччя, відносно напрямку руху
зустрічного автомобіля.

(а.с.
81-85)

- даними протоколу
відтворення обстановки і обставин події, схемою і фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_8, з яких
слідує, що він показав місце розташування
автомобіля «Шевролет», після ДТП, місце знаходження малолітнього
пішохода та його взуття;

(а.с. 77-80)

Сам засуджений ОСОБА_1, як свідчить перебіг судового слідства, визнав той
факт, що при керуванні транспортним засобом „Шевролет-Авео”, державний знак
НОМЕР_1проявив неуважність і не зміг вчасно відвернути наїзд на малолітнього
пішохода ОСОБА_5, який раптово вибіг на проїзну частину дороги на його смузі
руху.

За його словами малолітній перетинав дорогу поза пішохідним переходом,
з'явився на дорозі зненацька, за декілька метрів від автомашини, тому навіть
шляхом запобігання зіткнення за допомогою гальмів наїзду уникнути не вдалось.
Після наїзду він доправив малолітнього до лікарні і на протязі часу перебування
ОСОБА_5 у медичному закладі надавав кошти його матері ОСОБА_4, в т.ч. на
придбання ліків, похорони, пам'ятник.

За показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 одразу після наїзду на
малолітнього, ОСОБА_1 переніс його до автомашини, поїхав з місця події.

Як встановлено досудовим слідством засуджений доставив потерпілого до
місцевої лікарні а надалі він був госпіталізований до Хмельницької обласної
лікарні де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи при наїзді ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
забою лівої скроневої частки головного
мозку, крововиливів під м'якими мозковими оболонками обох тім'яних часток мозку та лівої скроневої частки, крововиливу у м'яких
тканинах тім'яно-скроневої ділянки голови справа.

Ушкодження утворились
від дії твердих тупих предметів, могли мати місце в час та за обставин, які зазначено у
постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто, в наслідок наїзду легкового
автомобіля, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими, перебувають у
прямому причинному зв'язку з настанням смерті.

(а.с.
89-90)

За даними протоколу
огляду транспорту, протоколу огляду та втримання транспорту слідує, що в автомобілі «Шевролет-
авео», держзнак НОМЕР_1, деформовано
капот з переду, з правої сторони, зверху, пошкоджений передній бампер, в іншому технічний стан автомобіля
справний.

(а.с.
24-25, 31, 33)

Згідно даних постанови
про приєднання до кримінальної справи речових доказів(а.с.32) вбачається, що автомобіль«Шевролет- авео», д.н. знак
НОМЕР_1, приєднаний до кримінальної справи №30/3160, в якості речових доказів
та переданий на збереження в Нетішинський МВ
УМВС У в Хмельницькій області.

Відповідно до висновку
автотехнічної експертизи, що в дорожній обстановці водій
автомобіля «Шевролет-авео», д/н. НОМЕР_1, ОСОБА_1 Г.П. повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3
ПДР України, згідно яких у разі зникнення
небезпеки для його руху ( в момент появи в полі зору водія малолітнього пішохода, який у темпі бігу рухався в напрямку
смуги руху автомобіля), він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого
ним транспортного засобу.

(а.с.
98-100)

Оцінивши зібрані по
справі докази у їх сукупності місцевий суд дійшов правильного і обгрунтованого
висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому злочину, вірно
кваліфікувавши його злочинні дії за ст. 286 ч.2 КК України.

Оскільки як досудовим
слідством так і місцевим судом під час розгляду справи було встановлено, що
наїзд на потерпілого ОСОБА_5 фактично відбувався поза межами пішохідного
переходу, виключення із обвинувачення засудженого п. 18.1 ПДР України слід
визнати обгрунтованим, як і врахування судом порушення малолітнім п. 14.4 ПДР
України.

Призначене ОСОБА_1
покарання з огляду даних про його особу відповідає вимогам ст. 65 КК України є
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно із матеріалів
кримінальної справи ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, зайнятий суспільно корисною працею, за місцем роботи і
проживання характеризується виключно позитивно, прийняв дійові заходи по
відшкодуванню матеріальних і моральних
збитків потерпілим, через що потерпіла ОСОБА_4 просила апеляційну інстанцію не позбавляти засудженого волі.

З врахуванням
чистосердечного каяття засудженого щодо наслідків вчиненого ним злочину,
продовження ним відшкодувань заподіяних злочином матеріальних і моральних
збитків, чого не заперечували потерпілі під час розгляду справи в апеляційній
інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про обгрунтованість рішення суду
щодо застосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Застосування до ОСОБА_1
вказаного закону крім того буде сприяти найскорішому відшкодуванню заподіяних
ним збитків.

Таким чином за обставин,
які детально і обгрунтовано взяті до уваги місцевим судом при вирішенні питання
щодо покарання ОСОБА_1, колегія судів не знайшла підстав для задоволення
апеляцій про скасування вироку внаслідок м'якості покарання, оскільки не може
погодитись з тим, що воно є явно несправедливим.

Колегія суддів вважає
правильним також і вирішення місцевим судом цивільних позовів потерпілих
ОСОБА_3.

Намагання потерпілих
ОСОБА_3 під час розгляду справи в
апеляційній інстанції применшити участь засудженого у відшкодуванні збитків слід
сприймати критично, оскільки як свідчать відповідні заяви ОСОБА_3 в т. ч. під
час розгляду справи в місцевому судді, претензії матеріального характеру на
момент постановлення вироку у нього були
відсутні.

Крім того, ОСОБА_1
повідомив апеляційну інстанцію про свій намір передати ОСОБА_2 напередодні, в
рахунок морального відшкодування 10000
грн. від яких той відмовився, вимагаючи одноразово 75 000 грн.

Колегія суддів не
вбачаючи в таких діях ОСОБА_2 наміру заробітку від наслідків злочину, між тим
бере вказаний факт до уваги при вирішенні питання щодо обгрунтованості рішення
місцевого суду стосовно цивільних позовів.

Із показань в
апеляційній інстанції потерпілої ОСОБА_4 - з ОСОБА_2 вона розлучена з 2005 року
і весь цей час він перебував за межами м. Нетішин в м. Бровари, епізодично
провідуючи сина, однак вихованням його не займався.

Тому погоджуючись із
рішенням суду про застосування до засудженого ст. 75 КК України і стягнення ним
на користь ОСОБА_2 в рахунок морального відшкодування 35000 грн., колегія
суддів виходить перш за все із відсутності будь-яких претензій до засудженого
із боку матері малолітнього
потерпілого - ОСОБА_4

Із її показань
вбачається, що ОСОБА_1 відшкодував і відшкодовує нанесені злочином збитки,
надає грошову допомогу, оплатив виготовлення пам'ятника і вартість його
встановлення.

З огляду на це колегія
суддів реально оцінивши зазначені обставини, не знайшла підстав для збільшення
ОСОБА_2 призначеного морального відшкодування.

Виступи ОСОБА_3 в тому
числі і в дебатах під час засідання апеляційної інстанції , із вимогою
суворо покарати засудженого, позбавити
його волі та збільшити розмір морального відшкодування на користь ОСОБА_2,
колегія суддів взяла до уваги, хоч такий виступ і вийшов за межі процедури
апеляційного оскарження, через відсутність поданої ним апеляції.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Вирок Нетішинського міського суду від 24
березня 2008 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, апеляції потерпілого ОСОБА_2 і прокурора
обвинувача Нетішинської міської
прокуратури - без задоволення.

Головуючий-суддя

Судді: