Справа №1-25 /2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19„ лютого
2007 року Менський районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючого
- судді Сова Т.Г.

при секретарі Есипенко С.В.

за
участю прокурора Бондаренко П.П.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м.
Мена Чернігівської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження , уродженця міста Мена Чернігівської області, громадянина України ,
українця , з середньою базовою освітою , не одруженого , мешкаючого АДРЕСА_1,
раніш судимий 14.06.1995 року військовим
судом Харьковського гарнізону за ст.141 ч.2 , ст.240 п."в",
ст.42 КК до 4-х років п/в , 2.08.1999 року Менським районним судом за ст.140
ч.2 КК України до 4-х років п/в , 10.02.2003 року Менським районним судом за ст.ст. 185ч.2, 185 ч.3 КК
України до 5-ти років позбавлення волі, постановою Орджонікідзевського
районного суду міста Харькова
України від 18 вересня 2006 року умовно - достроково звільнений на 1 рік 15
днів

у вчиненні
злочину , передбаченого ст. 190 ч.2 КК
України ,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_2, будучи раніш неодноразово судимий за корисні злочини , на шлях
виправлення не став і в період умовно-дострокового
звільнення за постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харькова , скоїв новий
злочин .

2

Так , 28 грудня 2006
року близько 18 годин ( більш точного часу в судовому засіданні не вдалося
встановити ) , підсудний ОСОБА_2 , перебуваючи біля автовокзалу міста Мена
Чернігівської області , умисно , з метою заволодіння чужим майном , підійшов до
ОСОБА_1 і зловживаючи довірою , заволодів мобільним телефоном
останнього , марки „ Самсунг X 620 „ вартістю 536 грн. та стартовим пакетом „ Джине „
вартістю 10 грн. , а всього на загальну суму 546 грн..

Допитаний в
судовому засіданні підсудний вину вчиненого ним злочину визнав повністю і
показав , що дійсно 28 грудня 2006 року близько 17-30 годин , він прийшов в район автовокзалу міста Мена , спиртних
напоїв не вживав . Там він побачив візуально знайомого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який торгував
продуктами харчування , підійшов до нього , почав розмову . Потім підсудний
ОСОБА_2 попрохав у потерпілого мобільний телефон для відправлення безкоштовного повідомлення . Отримавши телефон , підсудний
зробив вигляд ніби він телефонує , набрав перший ліпший номер телефону ,
який був в записній кніжці мобільного телефону . Побачивши , що потерпілий займається роботою, скористався цим і
забравши телефон , пішов за приміщення автостанції , де зустрів таксиста
на ім'я ІНФОРМАЦІЯ_2 і попросив відвезти його до залізничного вокзалу .

В той же день ,
підсудний ОСОБА_2 , скориставшись вдруге послугами таксиста ІНФОРМАЦІЯ_2,
запропонував останньому придбати в нього мобільний телефон , який він забрав у
потерпілого . Запевнивши ІНФОРМАЦІЯ_2, що телефон
належить особисто йому , і по причині терміново потрібних грошей , отримав
за телефон 70 грн . Але наступного дня , коли до нього додому прийшли
працівники міляції , він їм в усьому зізнався .

Допитаний в
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 , показав , що
28 грудня 2006 року він знаходився в торгівельній палатці біля автовокзалу
міста Мена . Приблизно біля 18 годин , до нього підійшов ОСОБА_2 , якого він
знав тільки візуально і пропросив у нього мобільний телефон для відправлення
безкоштовного повідомлення . В розмові з підсудним у потерпілого не виникло
ніякої підозри , і тому він довіряючи ОСОБА_2 , дав скористатись своїм
мобільним телефоном . Але через деякий час потерпілий помітив зникнення
підсудного разом з його телефоном і зрозумів , що в нього викрали телефон . З
цього приводу потерпілий звернувся до працівників міліції . На даний період
часу мобільний телефон потерпілому повернуто , до підсудного він претензій не
має .

Крім визнання
вини самим підсудним , його вина підтверждується :

- із перевірених
в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_3 ( а.с.14 ) , слідує , що 28 грудня
2006 року близько 20 години він знаходився
на власному авто „ Славута „ в районі автовокзалу міста Мена , де працює
приватним таксистом . В цей час до нього

3

підійшов не знайомий чоловік , як
тепер він знає - ОСОБА_2 , і попросив відвезти його на залізничний вокзал , що
він і зробив . Коли ОСОБА_2 вийшов , то сказав , що ще буде його викликати ,
взявши візитку , тоді і розрахується за поїздку . Приблизно через півгодини ОСОБА_2 зателефонував свідкові на
мобільний телефон , та пропросив приїхати до харчового комбінату міста
Мена . Він приїхав і відвіз останнього знов до залізничного вокзалу . ОСОБА_2
при розрахунку сказав , що грошей в нього немає , а в якості розрахунку
запропонував купити в нього мобільний телефон марки „ Самсунг „ . На запитання
свідка про те , чий телефон , підсудний відповів , що особисто його . За
послуги таксування ОСОБА_2 був винен 30 грн.
, за телефон і в рахунок розрахунку за поїздку , свідок дав ОСОБА_2 70
грн. . Наступного дня свідкові працівники міліції повідомили , що придбаний ним
телефон не належав ОСОБА_2 , після чого свідок відразу видав мобільний телефон
працівникам міліції,

·
протоколом огляду та вилучення ( а. с. 6 ) , про те , що
у громадянина ОСОБА_3 було
вилучено та оглянуто мобільний телефон „ Самсунг „ ,

·
протоколом приєднання речового доказу по справі , про те
, що мобільний телефон „ Самсунг „ моделі X 620 з
кольоровим дисплеєм та поліфонією приєднано до справи в якості речового доказу
( а.с.23 ) ,

Аналіз
досліджених в судовому засіданні доказів , в їх сукупності дають підстави суду
зробити висновок , що дії підсудного ОСОБА_2 , які виразилися в заволодінні
чужим майном шляхом зловживання довірою , вчиненими повторно , досудовим
слідством вірно кваліфіковано за ст. 190 ч. 2 КК України , але на думку суду з
обвинувачення слід виключить кваліфікуючу ознаку „ значну шкоду „ .

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання підсудному ОСОБА_2 , суд враховує ступінь
суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особи винного і обставин що
пом'якшують та обтяжують відповідальність.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_2 , суд враховує повне визнання вини самим підсудним
, посередні характеризуючі дані по місцю мешкання , вчинення злочину особою
раніш неодноразово судимою за корисні злочини , у період умовно-дострокового
звільнення за постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харькова від
18.09.2006 року ,
повернення потерпілому викраденого
, каяття щодо

4

вчиненого протиправного діяння , і
тому на думку суду , слід застосувати до підсудного міру покарання пов'язану з
ізоляцією від суспільства .

Цивільний позов по справі не заявлено .

Судові витрати
по справі в розмірі 87 грн. 18 коп. за проведення судово-товарознавчої
експертизи ( а.с. 21 ) слід покласти на підсудного ОСОБА_2

Міру запобіжного
заходу підписку про невиїзд змінити на взяття під варту.

На підставі
вищезазначеного,керуючись ст.323,324 КПК України,

суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину , передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити
покарання 1 ( один ) рік позбавлення волі.

На підставі
ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 10
лютого 2003 року і остаточно до відбуття ОСОБА_2 призначити 2 ( два )
роки позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_2 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту з залу
судового засідання , рахувавши строк відбування покарання з 19 лютого 2007 року
.

Стягнути з
засудженого ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 87 грн. 18 коп.
за проведення судово - товарознавчої експертизи .

Речовий доказ по
справі : мобільний телефон „ Самсунг „ , який знаходиться на зберіганні у
ОСОБА_1 - повернути законному власнику ОСОБА_1

Вирок може бути
оскаржено до судової палати з кримінальних справ Чернігівського апеляційного
суду протягом 15 діб з моменту його проголошення через Менський районний суд
Чернігівської області , а для засудженого ОСОБА_2 в той же термін з моменту
вручення копії вироку .