ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/658/15-к
провадження № 1-кп/691/88/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі:

судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

та

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище, Черкаської області кримінальне провадження за №0000009 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з незакінченою вищою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , в період часу з 9 листопада 2005 року по 9 листопада 2006 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил України та отримав військово-облікову спеціальність старший стрілець внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України. Після демобілізації, став на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року, Указу Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №1595-VП від 22.07.2014 року, ОСОБА_5 був викликаний на 22 липня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та в цей же день пройшов військово-лікарську комісію, визнаний придатним для проходження військової служби. В зв`язку з відсутністю команди з військово-обліковою спеціальністю, відправлення до військової частини перенесено на іншу хвилю мобілізації.

У відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №113-VІІІ від 15.01.2015 року, ОСОБА_5 викликано на 26 січня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . По прибуттю до районного військового комісаріату, начальником мобілізаційного відділення, з`ясовано, що останній не має права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В подальшому начальником мобілізаційного відділення, ОСОБА_5 вручено мобілізаційне розпорядження та «бойову» повістку, при цьому, вказано про необхідність з`явлення 27 січня 2015 року до військкомату з речами першої необхідності для відправки до військової частини. ОСОБА_5 виконуючи розпорядження начальника мобілізаційного відділення прибув до райвійськкомату, при цьому без речей першої необхідності. Перебуваючи на території військового комісаріату, ОСОБА_5 з метою взяття речей першої необхідності, самовільно без попередження залишив пункт попереднього збору військовозобов`язаних. В ході з`ясування причин самовільного залишення пункту збору встановлено про наявність сімейних обставин (госпіталізація дружини до медичного закладу), що послужили залишення пункту збору. Враховуючи сімейні обставини, відправку ОСОБА_5 до військової частини перенесено на іншу дату.

ОСОБА_5 усупереч вимог ст.65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №113-VІІІ від 15.01.2015 року, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та отримавши мобілізаційне посвідчення з метою отримання права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оформив документи в Управлінні соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації щодо догляду за пристарілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мала доглядача ОСОБА_7 , призначену згідно Наказу №16 від 3 березня 2014 року територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Городищенського району. Тим самим, ОСОБА_5 виконав активні дії щодо ухилення від призову за мобілізацію.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги аб. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про ухвалення вироку, із затвердженням Угоди про визнання винуватості, яка укладена 19.06.2015 року в м. Городище у приміщенні прокуратури Городищенського району Черкаської області, за адресою: м. Городище вул. Грушевського, 10, між старшим прокурором прокуратури Городищенського району Черкаської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000009, із обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , та з додержанням наступних умов.

Із змісту угоди вбачається, що слідчим слідчого відділення Городищенського РВ УМВС в Черкаській області за погодженням із старшим прокурором, 02.06.2015р. ОСОБА_5 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, та 03.06.2015р. отримано обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування даного кримінального провадження повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами та повідомляти про участь у вчиненні даного злочину інших осіб, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин відомих їй подібних кримінальних правопорушень.

При цьому, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 336 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, на підставі якої звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, із іспитовим строком 1 рік, та покладанням обов`язків передбачених п. п. 2, 3, 4 ст.76 КК України, зокрема, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Із запропонованою мірою покарання ОСОБА_5 згідний.

Наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, що передбачені ч.2 ст.473 КПК України сторонами /прокурором, обвинуваченим/ оговорені, а саме, для прокурора обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, для підозрюваного - обмеження права оскаржувати вирок згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.394, п.1 ч.3 ст.424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Як і оговорено сторонами наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.476 КПК України, з розумінням обвинуваченого, що виконання зобов`язання в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і положень складеної угоди, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вбачається, що 03.06.2015 року слідчим СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ст.336 КК України, із затвердженням старшим прокурором прокуратури Городищенського району Черкаської області ОСОБА_3 , та в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження за №0000009 від 20.03.2015р., між прокурором та обвинуваченим досягнуто Угоду про визнання винуватості, яку останні просять затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, пояснив, що права та обов`язки, які передбачені кримінальним процесуальним законодавством йому є зрозумілими, як і є зрозумілими надані законом права у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості, вказавши, що вину у скоєнні суспільно-небезпечного діяння за ст. 336 КК України, а саме, в ухиленні від призову за мобілізаціє, визнає, із зазначенням того, що обставини, які викладені в пред`явленій підозрі (обвинувальному акті) та угоді про визнання винуватості відповідають дійсності, він є обізнаним з характером обвинувачення та його суттю, розуміє: погоджений вид покарання; наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, зобов`язується виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання, угоду досягнуто добровільно без примусу.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Суд, на виконання вимог ст.474 КПК України, проводить розгляд щодо угоди за обов`язкової участі сторін угоди, із з`ясуванням в обвинуваченого розуміння положень ч.4, ч.5 даної статті, перевіряючи її на відповідність вимогам діючого процесуального та матеріального законодавства. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 на укладення угоди, не встановлено. Суд, переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільною і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у провадженні. Суд, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені в ході підготовчого судового засідання при прийняті рішення щодо затвердження угоди, суд приходить до висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад злочину з кваліфікуючими ознаками ухилення від призову за мобілізацією, - вказує на кваліфікацію діяння за ст. 336 КК України, вина обвинуваченого визнається повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання відповідає загальним правилам призначення покарань за кримінально-каране діяння, та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України. Злочин, що скоєний ОСОБА_5 за ст. 336 КК України, є відповідно до ст.12 КК України, злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним/суспільним інтересам.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд, враховує, що ОСОБА_5 виповнилося 29 роки, фізично здоровий, не працюючий, свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, сприяв розкриттю, не перебуває на обліку у кримінально-виконавчій інспекції Городищенського району Черкаської області, до кримінальної відповідальності не притягувався, за інформацією Городищенського РТМО не перебуває під диспансерним (консультативним) наглядом в наркологічному, в психіатричному кабінеті, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, на утримані має малолітнього сина, дружину. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст.474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, як і не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд, вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченому ОСОБА_5 може сприяти покарання не пов`язане з її ізоляцією від суспільства, і призначає покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у вигляді двох років позбавлення волі, яке відповідає санкції ст. 336 КК України, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком з покладанням обов`язку по виконанню п.2, п.3, п.4 ст.76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,

З врахуванням вищенаведеного, суд, приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Керуючись ст. ст. 337,469, 470, 472 - 475, ч.4 ст.394 КПК України, суд, -
з а с у д и в :

Угоду про визнання винуватості, укладену 19.06.2015 року в м. Городище у приміщенні прокуратури Городищенського району Черкаської області, за адресою: м. Городище, вул. Грушевського,№10, старшим прокурором прокуратури Городищенського району Черкаської області ОСОБА_3 із обинуваченим ОСОБА_5 , про визнання винуватості, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 Кримінального Кодексу України, і призначити за даною статтею покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом 1 (одно) річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 , обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (п.2); повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи (п.3); періодично з`являтися в даний орган для реєстрації (п.4).
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьмою статті 474 КПК України, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четрертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Городищенський районний суд Черкаської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому, захиснику-адвокату та прокурору.

Суддя ОСОБА_1