Справа №1-72/07
ВИРОК

Іменем України

16
серпня 2007року Путивльський
районний суд Сумської області

в
складі: головуючого - судді Толстого О.О.

при
секретарі Фостовій
М.В.

з участю
прокурора Дегтяря
О.В.

потерпілого ОСОБА_1

представника
потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Путивль кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області,
громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, неодруженого, не
працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст.122 КК України,

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженця та мешканця с.
Нова Слобода Путивльського району Сумської області, громадянина України,
українця, освіта повна
загальна середня, неодруженого,
не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи
в стані алкогольного сп'яніння 11.06.2007р. близько 1-ї години ночі
повертаючись з бару ПП. ОСОБА_5 по вулиці с. Нова Слобода Путивльського району
Сумської області, діючи спільно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи
громадській порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись
проявляючи грубу сипу і п'яну удаль, демонстративно нехтуючи загальноприйнятими
в суспільстві нормами моральності, принижуючи людську гідність, безпричинно
побили потерпілого ОСОБА_1, супроводжуючи свої дії нецензурної лайкою, тобто
діяли з особливою зухвалістю.

При
цьому збили його з ніг, а коли він впав та лежав, не маючи змоги захищатися,
завдали йому ударів ногами в тулуб й голову, чим заподіяли легкі тілесні
ушкодження у вигляді синців: навколо очей, на губах та саден: на лобі, спинці
носа, лівій вилиці, під правим оком, лівій гомілці з синцем, припухлості м'яких
тканей обличчя, крововиливу в склеру лівого ока.

Також
ОСОБА_3 завдав удару ногою в обличчя потерпілого, чим заподіяв йому перелом
вінцевого відростку нижньої щелепи зліва без зміщення, тобто середньої тяжкості
тілесне ушкодження.

Підсудний
ОСОБА_3 вину свою в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показавши
суду, що 11.06.2007року близько 1-ї години він разом з ОСОБА_4 повертались з
бара ПП ОСОБА_5. Помітивши на вулиці мешканця села ОСОБА_1 разом вони побили
його ногами без будь-якої причини, при чому виражались нецензурною лайкою.

Конкретизуючи
свою участь у насильстві над потерпілим зазначив, що бив його ногами в голову й
тулуб. Скільки ударів наніс не пам'ятає.

Також
показав, що до цього вони десь з 22-00 год.
разом з ОСОБА_4 були у барі, де вживали спиртні напої. Там був і ОСОБА_1, який підсів за
їх столик, що їм не сподобалось. Вони покликали його на вулицю та в грубій
формі сказали щоб той їм не заважав. В ході суперечки ненавмисно він вибив
мобільний телефон ОСОБА_1, який упав в траву. Вони разом шукали телефон, але в
темряві не знайшли його і повернулись в бар.

Стверджував,
що на цьому суперечка із ОСОБА_1 закінчилась, а його побиття не було її продовженням.
Те що бажали помститися потерпілому заперечував, свої дії пояснював станом
алкогольного сп'яніння.

Цивільний
позов прокурора визнав повністю, а позов потерпілого частково - вважав, що
розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним.

Підсудний ОСОБА_4. дав суду
аналогічні показання щодо обставин побиття потерпілого,

підтвердивши, що
вони разом з ОСОБА_3 побили його ногами на вулиці без будь-якої причини,
оскільки були в стані алкогольного сп'яніння.

Винуватість
кожного із підсудних у вчиненні злочинів відповідно до вказаних у вироку
обставин підтверджується і іншими доказами.

Як
зазначено в протоколі заяви про скоєний злочин( а.с 5) потерпілий ОСОБА_1 звернувся до
міліції з приводу його побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В суді
потерпілий ОСОБА_1 показав,
що він перебував 11.06.07р. близько 1-ї год.
ночі він з бара повертався вулицею додому, коли його перестріли ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Раніше вони
незнайомі і жодних відносин між ними нема.

Вони без
будь-якої причини побили його. Спочатку ОСОБА_3 вдарив його по ногах і він
впав, а потім вони разом наносили йому ударів ногами в голову і тулуб. Коли
ОСОБА_3 вдарив його ногою в обличчя, він відчув різкий біль у щелепі. При цьому
вони виражались на його адресу нецензурною лайкою. Опору їм він не чинив.
Побивши його вони втекли.

З
приводу перелому щелепи він знаходився на стаціонарному лікуванню в обласній
лікарні, в зв'язку з чим поніс матеріальні витрати, були порушені його
нормальні життєві стосунки. Фізична біль і приниження завдали йому і душевних
страждань.

Під час
розслідування справи він давав аналогічні свідчення, які підтвердив і на очній
ставці з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с 16-18,39,40).

Тобто
його покази є логічним та послідовними, суперечностей не містять, і
підтверджуються іншими доказами.

Зокрема,
актом судово-медичного обстеження, висновком судово-медичної експертизи (а.с
14, 4546), якими встановлено наявність у ОСОБА_1легких тілесних ушкоджень у
вигляді синців: навколо очей, губах та саден: на лобі, спинці носа, лівій
вилиці, під правим оком, лівій гомілці з синцем, припухлості м'яких тканей обличчя,
крововиливу в склеру лівого ока, та середньої тяжкості тілесного ушкодження у
вигляді перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва без зміщення, які
виникли від дії тупих предметів, що підтверджує факт його побиття ОСОБА_3 і
ОСОБА_4.

Під час
відтворення обстановки й обставин події( а.с 49-51 ) потерпілий показав як саме
його побили підсудні, і повідомлене ним відповідає механізму утворення
виявлених у нього тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком додаткової
судово-медичної експертизи (а.с 56).
Свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що підсудні приходили до потерпілого для
примирення. Він покликав його, але ОСОБА_1
не став з ними розмовляти.

Потерпілий суду
підтвердив, що вони приходили до нього за примиренням і разом з батьками. Досліджувався судом й мотив дій підсудних.
Потерпілий ОСОБА_1 суду показав, що з підсудними він раніше не знайомий, жодних
відносин не підтримував і конфліктів з ними не було, чого останні не заперечували.
Підсудні стверджували, що побиття потерпілого не було пов'язане з суперечкою у
барі. Зазначені обставини свідчать про відсутність у них спонукального мотиву
особистого характеру для побиття потерпілого.

Зустрівши
на вулиці ОСОБА_1, який вже йшов додому, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 без будь-якої
причини, видаляючи фубу силу і п'яну хвацькість застосували щодо нього
насильство із заподіянням тілесних ушкоджень, при цьому грубо порушували спокій
громадян в нічний час, виражались нецензурною лайкою, ігноруючи існуючи в
суспільстві елементарні правила поведінки, тобто діяли з хуліганських
спонукань. В зв'язку з наведеним і даючи оцінку в сукупності всім наведеним
доказам, суд приходить до висновку що вина підсудних в інкримінованих їм
злочинах доведена повністю.

Їх
злочинні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України - як хуліганство,
тобто грубе порушення фомадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинене фупою осіб, а
підсудного ОСОБА_3 додаткового і за ч.1 ст.122 КК України - як умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за
собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я.

При
призначенні підсудним виду та міри покарання, суд враховує ступень тяжкості
вчинених злочинів, особу кожного з них, обставини, що обтяжують та пом'якшують
їхнє покарання. Підсудні раніше не судимі, за місцем проживання
характеризуються посередньо, неодружені, не працюють, на обліку у лікаря
психіатра і нарколога не перебувають.

Визнання вини та
щире каяття, вчинення злочинів вперше, їх молодий вік, а щодо підсудного
ОСОБА_4 і відшкодування заподіяної шкоди, суд визнає за обставини, що
пом'якшують їх покарання. Вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння, суд
визнає за обставини, що обтяжують покарання винних. З урахуванням викладеного,
суд вважає за необхідне призначити підсудним покарання у межах,

встановлених в
санкції статей за вказані злочини, та враховуючи їх молодий вік, ті обставини,
що до кримінальної відповідальності вони притягуються вперше, вину визнали і
розкаялись, вживали заходів до примирення з потерпілим, а підсудний ОСОБА_4 і відшкодування
загюдіяної шкоди, вважає можливим їх виправлення без відбування покарання і
застосування щодо них звільнення від покарання з випробуванням з покладенням
відповідних обов'язків.

Підстав
для зміни чи скасування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
підсудним суд не вбачає.

Потерпілим
ОСОБА_1 заявлений цивільний позов, який він змінив в суді і просив визначити
відповідальність підсудних у частці, стягнувши з підсудного ОСОБА_3 952 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 10000грн. - моральної шкоди та 250грн. витрат
за надання юридичної допомоги. В частині вимог до ОСОБА_4 - відмовився.

Відповідно
до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В силу
ч.2 ст.1190 ЦК України
за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

У справі
доведено, що підсудний ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості
тілесне ушкодження, а спільними діями підсудних - легкі тілесні ушкодження. З
приводу перелому шелепи потерпілий знаходився на лікуванні, поніс витрати на
гридбання ліків, виїзди до лікарні, а також витрати на правову допомогу , а
тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого заявлені
ним суми майнової шкоди.

Ушкодженням
здоров'я потерпілому було завдано фізичного болю і душевних страждань, він
почувався приниженим, знаходився на лікуванні, що змушувало докладати
додаткових зусиль до нормалізації свого життя, що підтверджується поясненнями
потерпілого, медичними довідками та дослідженими судом матеріалами справи.

Тому на
підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК
України, з урахуванням обставин справи, глибини моральних страждань
потерпілого, виходячи з розумних і справедливих міркувань, суд вважає за
необхідне стягнути на користь потерпілого 3000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Позов
прокурора в інтересах Головного фінансового управління Сумської
облдержадміністрації, який він уточнив в суді та просив стягнути з підсудного
ОСОБА_3 витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає
повному задоволенню, оскільки саме ОСОБА_3 спричинив потерпілому перелом
щелепи, з приводу чого той перебував на стаціонарному лікування в обласній
лікарні, витрати якої склали 1034грн.52коп(а.с. 93).

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст.122 КК
України і призначити йому покарання:

·за ч. 2 ст. 296
КК України - 3 роки обмеження волі;

·за ч. 1 ст. 122
КК України - 2 роки обмеження волі;

Відповідно
до ст.70 КК України, остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання призначених покарань - 4( чотири) роки обмеження
волі.

На
підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити його від відбування покарання, якщо
він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і
виконуватиме обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально
- виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4
визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і
призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.

На
підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити його від відбування покарання, якщо
він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і
виконуватиме обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити
попередню - підписка про невиїзд.

Позов
потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
на його користь з ОСОБА_3 952фн. відшкодування матеріальної шкоди, 3000грн.
моральної шкоди та 250фн. витрат за надання юридичної допомоги. В інший частині
позовних вимог відмовити.

Позов
прокурора задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Головного
фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації 1034грн. 52
коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення всіма учасниками процесу.