апеляційний суд миколаївської області
Справа № 11-82-2007 Головуючий
Категорія: ст.286 ч.3 КК України Доповідач:
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової папаши у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської області

у
складі:

головуючого судді Карпія В.М.,

суддів Войтовського
С.А., Пустовара М.Л.,

при секретарі Гарусенко
Л.М.,

за участю прокурора Багірової
В.А.,

потерпілих ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника потерпілих ОСОБА_4,

цивільного відповідача ОСОБА_5,

представників
цивільних відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_8,

захисника ОСОБА_9,

23 лютого 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
помічника Вознесенського міжрайонного прокурора, адвоката ОСОБА_10 в інтересах
потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_11, адвоката ОСОБА_6 в інтересах
цивільного відповідача -
ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 27 листопада 2006 року, яким:

·
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець АДРЕСА_1, громадянин України, раніше не судимий;

·
засуджений за ст.286 ч.3 КК України, із застосуванням
ст.69 КК України, на 5 років
позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2

На підставі ст.ст.
75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 роки та
зобов'язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця
проживания та роботи.

Постановлено стягнути із засудженого на користь
потерпілого ОСОБА_1 -
1956 грн. і потерпілого ОСОБА_12 -
1680 грн.; з цивільного відповідачаОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_1
відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 4564 грн. і 20000 грн. моральної
шкоди, потерпілої ОСОБА_2 -
20000 грн. моральної шкоди, потерпілого ОСОБА_12 - 3920 грн. матеріальних збитків і 20000 грн. моральної
шкоди, потерпілої ОСОБА_11 -
20000 грн. моральної шкоди.

За вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 26 травня 2006 року, біля 15 год. 15 хв., він,
керуючи за довіреністю автомобілем „ГАЗ-ЧАЗ", реєстраційний № НОМЕР_1,
рухаючись по маршруту ,,Миколаїв-Братське"
по автодорозі М-23 „Ульянівка-Миколаїв" із швидкістю 83-86 км/год. та
під'їжджаючи до перехрестя дороги на с. Білоусівка, на порушення вимог п.п.
1.3, 1.5, 1.7, 2.3 „б", 10.1, 10.3, 11.1, 11.2, 12.1, 12.3, 13.3 Правил
дорожнього руху, виявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну
швидкість руху, заздалегідь помітивши, що попереду їде мопед „Ямаха", що
був для нього перешкодою, не вибрав безпечну дистанцію до нього, продовжуючи
наближатися до мопеда, яким керувала неповнолітня ОСОБА_13 з двома пасажирами
позаду, що є порушенням п. 21.1 Правил дорожнього руху.

На перехресті водій мопеда ОСОБА_13 виконуючи поворот
наліво, порушила вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху, внаслідок
чого та зазначених порушень з боку водія ОСОБА_8 виникло зіткнення автомобіля з
мопедом.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 та
два пасажири мопеда - ОСОБА_12
і малолітня ОСОБА_14 - загинули.

В апеляції помічник прокурора просить вирок скасувати з
підстав неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання та
необхідності застосування більш суворого покарання - призначення
додаткового покарання у виді полишення права керувати транспортними засобами, і
постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.286 КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 2 роки з
відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі.

Посилається
на полишення судом поза увагою тяжких наслідків злочину.

Також на думку апелянта, суд безпідставно звільнив
засудженого від додаткового покарання.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 у своїй апеляції також просить
постановити новий вирок і засудити ОСОБА_8 до реального відбуття покарання та
без застосування ст.69 КК України.

3

Крім того, просить вирішити питання про цивільну
відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля
„ГАЗ" - учасника
ДТП, яким є ОСОБА_15, та встановити ступінь відповідальності по цивільним
позовам засудженого,ОСОБА_5 і ОСОБА_15

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_6 просить вирок у
частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення з ОСОБА_5 відшкодування
завданих злочином матеріальних збитків та моральної шкоди скасувати та
постановити нове рішення про стягнення зазначених шкоди і збитків із
засудженого та ОСОБА_15

Посилається на те, що суд безпідставно притягнувОСОБА_5
до справи у якості цивільного відповідача, з яким засуджений не перебував у
трудових чи інших відносинах і також безпідставно виключив ОСОБА_15 з числа
цивільних відповідачів по справі.

Суд не тільки не допитав ОСОБА_15 з цього приводу, але й
не дослідив, у яких правовідносинах перебували на день скоєння злочину ОСОБА_8,
ОСОБА_15 і ОСОБА_5, що на думку апелянта є суттєвим недоліком та свідчить про
неповноту як досудового слідства, так і судового розгляду справи.

Засудженим
та його захисником апеляцій на вирок не подано.

У запереченнях на апеляцію представника цивільного
відповідача адвокат ОСОБА_7,
представник цивільного відповідача ОСОБА_15, просить апеляцію залишити без
задоволення, оскільки вважає, що саме ОСОБА_5 є належним цивільним відповідачем
по чинній кримінальній справі.

В запереченнях на апеляції прокурора та представника
потерпілих захисник ОСОБА_9 просить обидві апеляції залишити без задоволення за
безпідставністю наведених у них доводів.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора і адвокатів
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підтримку своїх апеляцій, думку потерпілих на підтримку
апеляцій їх представника та прокурора, думку засудженого, його захисника та
представника цивільного відповідача ОСОБА_7 про залишення вироку без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
вважає апеляції прокурора та представника потерпілих такими, що підлягають
задоволенню частково, виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_8 у визнаному судом обвинуваченні за
обставин, викладених у вироку, підтверджена дослідженими в судовому засіданні
доказами. Встановленим фактичним обставинам справи та зібраним доказам судом
дана належна оцінка. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК
України.

У цій частині вирок апелянтами не оспорюється.

4

Разом з тим,
на підставі п.4 ч.1 ст.378 КПК України вирок районного суду підлягає скасуванню
в частині неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання.

За вчинений злочин суд 1-ї інстанції правильно визначив вид та розмір покарання
ОСОБА_8, застосувавши до нього положення ст.69 КК України стосовно основного та
додаткового покарання, визнавши обставинами, що істотно знижують ступень
тяжкості вчиненого злочину та пом'якшують покарання: притягнення засудженого до
кримінальної відповідальності вперше, його позитивну характеристику, наявність
на утриманні малолітньої дитини, грубу необережність з боку водія мопеда - іншого учасника
дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи прокурора про необхідність призначення додаткового
покарання -позбавлення
права керування транспортними засобами, а також представника потерпілих про
незастосування до покарання ст.69 КК України безпідставні, оскільки покарання у
виді п'яти років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, на
переконання колегії суддів, є достатнім для виправлення засудженого.

Проте, на порушення вимог ст.65, ч.1 ст.75 КК України суд
не врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК
України є особливо тяжким та не навів у вироку, які саме обставини справи та
данні про особу винного він визнав такими, зважаючи на які він прийшов висновку
про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, а лише
зазначив, що враховує пом'якшуючі обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає невірним висновок
суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбуття покарання, з застосуванням

ст.75 КК
України.

За таких підстав вирок суду підлягає скасуванню в частині
неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання та з постановлениям нового вироку.

Керуючись
ст.ст. 365,366 КПК
України, колегія суддів

засудила:

Апеляції помічника Вознесенського міжрайонного прокурора
Миколаївської області і адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 27 листопада 2006 року у
відношенні ОСОБА_8 в частині неправильного звільнення засудженого від відбуття
покарання скасувати.

5

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.286 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на
п'ять років без позбавлення права керувати транспортними засобами з відбуттям
покарання у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу
залишити - підписку
про невиїзд.

Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_8 рахувати з
дня виконання вироку.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в колегію суддів палати
Верховного Суду України у кримінальних справах через апеляційний суд
Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його оголошення.