АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/7796/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/232/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою базовою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
1) 24.04.2014 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.1, 76 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
2) 21.10.2014 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.1, 76 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, з призначенням покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 ч.1 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21.10.2014 року та остаточно до відбування призначити 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід не обирався.Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Питання з речовими доказами судом першої інстанції вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2015 року призначивши йому більш м`яке покарання, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
За вироком 22.11.2014 року приблизно о 00:30 годині ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Комунального дошкільного навчального закладу загального розвитку № 77, розташованого по вул. Незалежності України 20 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, діючи повторно, маючи прямий умисел, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом шахрайського заволодіння чужим майном та подальшого його збуту, належним раніше незнайомому йому гр. ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись довірою, породженою спільними із потерпілим знайомствами, шляхом повідомлення ОСОБА_8 неправдивої інформації щодо своїх дійсних намірів здійснити телефонний дзвінок, ввів в оману останнього, викликавши у нього хибну впевненість у законності передачі ОСОБА_6 особистого майна, під приводом здійснення телефонного дзвінку взяв добровільно переданий ОСОБА_8 приналежний останньому мобільний телефон марки Fly IQ451, сенсорний, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , вартістю 2399 гривень, в якому знаходились флеш-карта Micro SD, об`ємом 64 Гб, вартістю 600 гривень, сім-карта оператора мобільного зв`язку Київстар, абонентський номер НОМЕР_3 , сім-карта оператора мобільного зв`язку Лайф, абонентський номер НОМЕР_4 , які не представляють майнової цінності для потерпілого, при цьому, не маючи наміру повертати вказане майно, ОСОБА_6 вийшов із приміщення вказаного навчального закладу та місце скоєння кримінального правопорушення покинув, тим самим завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2999 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що телефон повернуто, його щире каяття у скоєному, також позитивну характеристику з місця проживання, веде звичайний спосіб життя, допомагає батькам, став на шлях виправлення. На його думку всі ці підстави, дають змогу застосувати до нього положення ст.75 КК України.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив задовольнити її та застосувати до нього ст. 75 КК України
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження потерпілий підтимав вирок суду першої інстанції.
Прокурор прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню виходячи з наступного
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.190 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційній скарзі не оскаржується.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою доводів обвинуваченого про пом`якшення покарання та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 190 КК України, вірно застосувавши ст.71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.
Обґрунтовуючи висновки щодо виду і міри покарання обвинуваченому та призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції виходив, як вбачається з вироку суду, не лише з характеру і ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до злочинів середньої тяжкості, але й відповідно до статей 65,66,67 КК України урахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого, у тому числі ті, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі і в суді апеляційної інстанції. Так, ОСОБА_6 раніше судимий (а.кп.41,42-43), за місцем проживання характеризується позитивно (а.кп.49), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.кп.47,48), Обставиною, передбаченою ст.66 КК України, яка пом`якшує покарання є визнання вини , щире каяття та відсутність обставин що відповідно до ст.67 КК України ,які б обтяжували покарання та з урахуванням усіх зазначених обставин, вірно прийшов до висновку, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі ,яке передбачене ч.2 ст.190 КК України.
За положеннями ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону. Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні особі покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і не вбачає підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією частини 2 статті 190 КК України, а також для застосування положень статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
В ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, та заявив про своє щире каяття. Але зазначені обставини, враховані судом першої інстанції і на думку колегії суддів, не можуть бути визнані такими, що пом`якшують призначене ОСОБА_6 мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, та у своїй сукупності не є підставою для застосування ст. 69 КК України чи звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
При цьому, колегія суддів враховує також і ту обставину, що обвинувачений будучи засудженим вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу 21.10.2014 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік , вчинив новий корисливий злочин у період іспитового строку через місяць після оголошення попереднього вироку .
Підстав для застосування більш м`яких видів покарання, передбачених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України колегія суддів також не вбачає, оскільки обвинувачений не працює, має скрутне матеріальне становище , раніше судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості у період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про систематичність злочинної діяльності та небажання стати його на шлях виправлення.
Таким чином , колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшують покарання, та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не виявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.Вирок
Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України - залишити без змін.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирався.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3