Дата документу 30.01.2015

Провадження № 1-кп/334/38/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2015р. Ленінського райсуду м.Запоріжжя у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю прокурора - ОСОБА_3 ;

адвоката - ОСОБА_4 ;

представника потерпілої - ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, українця, одруженого, освіта середня, працюючого продавцем в ПрАТ Нова Лінія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2014р. о 10 год. обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи скутером Сузукі без реєстраційного номеру, який належить йому на праві власності, здійснював рух по вул.Істоміна в напрямку вул.Хортицьке шосе в м.Запоріжжі. В цей час, в районі електроопори №103, проїжджу частину вул.Істоміна по пішохідному переходу, зазначеному дорожньою розміткою, зліва направо, за ходом руху водія ОСОБА_6 , перетинала пішохід ОСОБА_7 .

Наближаючись до цього нерегульованого пішохідного переходу, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи об`єктивну здатність виявити пішохода на пішохідному переході, діючи в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, своєчасних заходів до зменшення швидкості руху, або зупинки транспортного засобу, не застосував, допустивши наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Відповідно висновків судової автотехнічної експертизи №771/14 від 27.11.2014р., в діях обвинуваченого встановлена невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП.

Крім того, в результаті ДТП, потерпілій ОСОБА_7 , відповідно висновку судово-медичної експертизи №4395 від 13.10.2014р. були спричинені: закритий перелом пірамідки правої скроневої кістки, забиття головного мозку легкого ступеню з субарахноїдальним крововиливом, рани в правій тім`яній області, які у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознаками небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Потерпілою по справі ОСОБА_7 заявлено цивільний позов в рахунок відшкодування морального збитку на суму 30000гр.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому звинуваченні повністю визнав, підтвердивши вищевикладені обставини, розкаюється у скоєному та просить суд строго його не карати. При цьому, він пояснив суду, що матеріальний збиток потерпілій він повністю відшкодував, а суму морального збитку просить суд зменшити, врахувавши його матеріальний стан.

Оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів, відносно обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує його особу, визнання скоєного злочину та щире каяття, сприяння розслідуванню злочину, а також те, що він позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, він відшкодував потерпілій в повному обсязі суму матеріального збитку, а також, суд враховує і те, що вчинений обвинуваченим злочин належать до тяжких, однак, потерпіла просить суд про поблажливість при призначенні обвинуваченому покарання, у зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення його і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає таким що підлягає задоволенню, оскільки потерпіла, після ДТП, два тижні була прикута до ліжка, знаходячись в безпорадному стані, а потім, більше 3-х місяців перебувала на лікарняному, не маючи можливості вести звичний спосіб життя, при цьому маючи на утриманні неповнолітню дитину, на очах якої, сталася ДТП. Враховуючи доводи потерпілої та її представника, доводи обвинуваченого та його адвоката, а також, суб`єктивні та об`єктивні обставини по справі, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги потерпілої в сумі 25000гр.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.368-371, 373-374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_6 за ст.286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, встановивши йому випробувальний термін на 2 роки, зобов`язавши його без згоди кримінально-виконавчої інспекції, не міняти місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000гр.

Запобіжний захід засудженому не обирався.

Судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи віднести за рахунок держави.

На вирок суду протягом 30 днів може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ: