Справа № 602/83/15-к
Провадження № 1-кп/602/19/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2015 р.

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Гриньки Лановецького району Тернопільської області , жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, освіта середня-спеціальна, одружену, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючу, раніше не судиму

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 в вересні 2013 року з метою призначення їй соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї , порушуючи Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року за №250, під час заповнення декларацій про доходи та майновий стан сім`ї умисно приховала інформацію щодо офіційних доходів (заробітної плати в розмірі 3421,22грн. щомісячно) за перебування у трудових відносинах із ПАТ Кримська фруктова компанія, достовірно знаючи , що умови отримання соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї полягають у ліміті отримання фізичною особою офіційних прибутків та ліміті наявності у власності фізичної особи майна.

Отримавши бланки декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги - для заповнення, вона двічі власноруч вносила в них завідомо неправдиві дані, а саме не зазначила в розділі 2 даної декларації відомості стосовно отримання заробітної плати за перебування у трудових відносинах із ПАТ Кримська фруктова компанія.

Їй також повідомили , що інформація з даних декларації буде аналізуватись та дані з неї будуть братись до уваги при призначенні державної соціальної допомоги, а також, що на підставі п.20 Постанови КМУ України від 24.02.2003 року №250 Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - соціальна допомога призначається на шість місяців.

У вказаний момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману отримання соціальної допомоги в Управлінні соціального захисту населення Лановецької РДА шляхом внесення в документи, які заповнюються особою оформлювачем даної соціальної допомоги власноруч , завідомо неправдивих даних стосовно отримання нею офіційних доходів (заробітної плати в розмірі 3421,22грн. щомісячно) за перебування у трудових відносинах із ПАТ Кримська фруктова компанія .

Таким чином, 16 вересня 2013 року та 06 березня 2014 року ОСОБА_4 , надала співробітнику управління соціального захисту населення Лановецької РДА заповнені нею власноруч, за вищезазначених обставин, бланки декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, які завідомо для неї містили у собі недостовірну інформацію, внесену нею, тим самим незаконно , шляхом обману, в період з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року по 31.08.2014 року отримала зайво нараховані грошові кошти в сумі 1921 гривень 99 копійок, які були виділені із Державного бюджету України та призначалися для виплати державної соціальної допомоги малозабезпечених сім`ям.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману . .

29 січня 2015 року між прокурором прокуратури Лановецького району ОСОБА_3 , якому на підставі ст..37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000015, та ОСОБА_4 , в порядку , передбаченому ст..ст.468,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України, яка беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язалася сприяти розслідуванню.

Також вказаною угодною визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять ) грн..

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості,також тяжких злочинів .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 січня 2015 року, укладену між прокурором Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000015 від 20 січня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 190 КК, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять ) грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до апеляційного суду Тернопільського області через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1