Справа № 465/3992/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/261/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12.08.2014 року Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 342, ст. 70 КК України на один рік 6 місяців позбавлення волі, покарання не відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, 395 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001666 від 02.06.2014р.;

затверджено угоду про примирення від 08.08.2014 року, укладену між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001757 від 10.06.2014р.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ст. 395 КК України у виді одного місяця арешту, за ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту та визначено, що в сукупності покарання за угодами становить чотири місяці арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 11.07.2014р.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у порушенні правил адміністративного нагляду, яке виразилось у самовільному залишенні ним місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, згідно рапорту, адресованому Франківському РВ ГУМВСУ у Львівській області від 02.06.2014р. про затримання ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 .

Крім цього, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 10.06.2014р., повторно, на території АЗС №7, що по вул. В.Великого, 58 в м. Львові, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 направився в приміщення АЗС, залишивши на панелі приладів маршрутного автобуса «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свою барсетку з речами та грошовими коштами, шляхом вільного доступу, таємно викрав з салону автобуса належне потерпілому ОСОБА_10 майно на загальну суму 3942 грн.

В апеляції заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 , з покликанням на положення ч. 4 ст. 36 КПК України, просить скасувати вирок Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року та призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 до розгляду у Франківському районному суді м. Львова. В обґрунтування покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що затвердивши в одному провадженні дві угоди: про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд порушив вимоги ст. 469 КПК України, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Суд також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосував положення ст. 70 КК України про призначення покарань за сукупністю злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінальних проваджень та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 394 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскарженим в апеляційному порядку прокурором у разі затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Частиною четвертю ст. 469 КПК України встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Це означає, що коли в одному кримінальному провадженні особа обвинувачується у вчиненні кількох не пов`язаних між собою кримінальних правопорушень, та внаслідок вчинення одного із них було заподіяно шкоди правам а інтересам окремих громадян (тобто є потерпілий, який бере участь у кримінальному провадженні) угода про визнання винуватості щодо інших кримінальних правопорушень у такому разі укладатися не може. Проте не виключається можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому попередньо було укладено угоду про примирення, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що суд першої інстанції затвердив угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України така угода не може бути укладена, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, та безумовною підставою до скасування вироку суду.

Згідно ч.1 ст. 334 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку суду має міститись формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. Проте, наведене судом за ст. 395 КК України обвинувачення є неконкретним та даним вимогам закону не відповідає.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляції прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом першої інстанції не було застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню. А саме, за наявності сукупності злочинів, судом призначено ОСОБА_7 остаточне покарання без застосування ст. 70 КК України. Дане порушення також є підставою до скасування вироку суду.

Крім того, із вироку суду та матеріалів справи неможливо встановити на якій стадії /підготовчого провадження чи судового розгляду/ були затверджені угоди та постановлений вирок відносно ОСОБА_7 . Так, рішення про призначення судового розгляду в матеріалах справи відсутнє, в ухвалі від 16.12.2014р. суддя зазначає, що справа ще не призначена до судового розгляду /а.с. 59/. Але у вступній частині вироку суду не міститься даних, що справа розглядається під час підготовчого судового засідання, більше того, у вироку суду зазначено, що угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим укладена в ході судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції іншим складом суду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: