Номер провадження 1-кп/754/40/15
Вирок
Іменем України
05.01.2015

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0011071 за п.2 ч.2 ст.115 КК України відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Бірунійського району Каракалпацької області Узбецької РСР, громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

4 жовтня 2014 року біля 22 годин 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_9 вчинив умисне вбиство малолітньої дитини, при цьому ОСОБА_9 з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині на ґрунті особистої неприязні долонею руки закрив отвори рота і носа у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і позбавив того можливості дихати протягом декількох хвилин, в результаті чого від механічної асфіксії настала смерть немовляти.

Таким чином ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачено п.2 ч.2 ст.115 КК України та полягає в умисному вбивстві малолітньої дитини.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами.

Так, в суді обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково і показав, що з 2013 року він проживає у фіктичному шлюбі з ОСОБА_12 , з якою познайомився, коли вона була вже вагітна. Після народження дитини вони стали проживали у батька ОСОБА_13 в м.Києві у будинку АДРЕСА_1 . Там же проживали тітка ОСОБА_13 і син тітки ОСОБА_14 . 4 жовтня 2014 року він прийшов додому з роботи біля 23 годин і пив вино з ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на половині батька. Потім почав плакати син ОСОБА_13 і вони пішли до себе. Він просив ОСОБА_13 погодувати дитину з грудей або молоком, але ОСОБА_13 відмовлялась, а молока він не знайшов. Він почав докоряти ОСОБА_13 за відсутність молока для дитини, на яке він давав гроші. Вони сварились на цьому грунті, а дитина продовжувала плакати. Щоб заспокоїти дитину він дав їй послухати музику з телефону, показував світло, а потім взяв хлопчика на руки і долонею закрив рота. Свою долоню на обличчі дитини він тримав біля однієї хвилини і потім поклав дитину на ліжко, вийшов з кімнати разом з ОСОБА_13 поговорити з її батьком, який прийшов за цигарками. Цігарок він батькові не дав, а вони з ОСОБА_13 покурили в коридорі. Ганна перша повернулась в кімнату, покликала його, плакала і повідомила, що дитина не дихає. Оскільки на другій половині будинку ніхто двері не відчиняв, він зателефонував своєму знайомому узбеку ОСОБА_15 , попросив про допомогу і вони домовились зустрітись на АДРЕСА_2 біля магазину Бі-маркет. Туди він пішов з ОСОБА_13 і поніс з собою тіло дитини, щоб показати ОСОБА_15 . Той порадив закопати тіло і тікати за кордон. Він не погодився і ОСОБА_15 викликав міліцію. Коли приїхала міліція, він злякався, почав тікати, забіг за магазин, тіло дитини в ковдрі він поклав на землю, але його затримали.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що він, його дочка ОСОБА_13 , її чоловік обвинувачений ОСОБА_9 , онук, сестра ОСОБА_16 , її чоловік і син ОСОБА_14 проживали разом в м.Києві у будинку АДРЕСА_1 у різних половинах. Ввечері 4 жовтня 2014 року він був сильно випивший і спав в своїй половині будинку, не чув з половини дочки сварок і криків. Про смерть онука він дізнався наступного дня по телефону від медичної сестри. Незадовго до цих подій він на прохання сестри ОСОБА_16 викликав медичну сестру, оскільки обвинувачений піднімав онука за ноги і кидав. До них додому приїзжала тоді медична сесстра із своєю старшою і вони оглядали дитину.

Свідок ОСОБА_17 в суді показала, що в м.Києві у будинку АДРЕСА_1 вона проживає з співмешканцем, сином ОСОБА_14 і рідним братом ОСОБА_6 , у якого є дочка ОСОБА_13 , яка після народження дитини попросилась пожити у них в будинку разом з обвинуваченим на три дні і так і залишилась, оскільки іншого житла вони не знайшли. Вечорами між ними були сварки і ОСОБА_13 плакала на тому грунті, що ОСОБА_13 не прибирала в хаті, памперси не виносила і кидала під ліжко, не милась, не прала білизну. За тиждень до вбивства, у п`ятницю в обідню пору ОСОБА_13 і обвинувачений знову сварились і вона пішла до них подивитись. Обвинувачений тримав ОСОБА_13 за волосся, кричав, де памперси, на які він давав гроші, а потім підняв дитину за ноги головою вниз і продемонстрував їй відсутність у дитини памперсу. Потім він кинув дитину на софу і та ледь не вдарилась головою об дерев`яну боковину. Вона зробила зауваження обвинуваченому, присоромила, щоб він не чіпав дитину і запропонувала піти від ОСОБА_13 , якщо вона його не влаштовує, але не чіпати дитину. В зв`язку з цим випадком вона попросила брата ОСОБА_18 викликати медичну сестру для огляду дитини. 4 жовтня 2014 року у дворі будинку вона смажила шашлики з своїми гостями, ОСОБА_13 була з ними десь до 21 години і пішла до дитини, а вони розійшлись біля 23 годин. Обвинуваченого вона в той вечір не бачила і сварок та криків з їх половини будинку не чула.

Свідок ОСОБА_19 в суді показав, що в ніч на 5 жовтня 2014 року за вказівкою чергового він в складі автопатруля прибув на АДРЕСА_2 до магазину Бі-маркет по заяві про задушену дитину, яку мають сховати і закопати. На місці був заявник, який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_9 зателефонував і повідомив про те, що задушив дитину. Там же була матір дитини. Обвинувачений почав тікати від міліції, а згорток з червоної ковдри кинув під магазин. Вони затримали втікача, а у кинутому згортку виявили труп дитини.

За протоколом огляду від 5 жовтня 2014 року на вул.Бальзака, 12 в м.Києві біля магазину ОСОБА_20 знайдено покривало червоного кольору.

За протоколом огляду від 5 жовтня 2014 року труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться в кареті швидкої медичної допомоги, одягнутий в комбінезон, памперс, шапку, зовнішніх пошкоджень не має.

За протоколом огляду від 5 жовтня 2014 року в м.Києві у будинку АДРЕСА_1 знайдено дві дитячі ванночки, два дитячіх візка, на підлозі залишки їжі, порожні пляшки від горілчаних виробів, розкидані речі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Києві, батько ОСОБА_21 , мати ОСОБА_22 .

За висновком експерта № 85/2479/2 від 25.11.2014 року смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії в результаті закриття отворів рота і носа дитини віком 4 місяці на протязі декількох хвилин. Дитина не годувалась на протязі попередніх 8-12 годин до настання смерті.

За медичним висновком № 147 від 08.10.2009 року ОСОБА_22 має розумову відсталість ступеня глибокої дебільності.

За довідкою ф.3 в будинку АДРЕСА_1 проживають та прописані ОСОБА_22 , її брат ОСОБА_23 , її батько ОСОБА_6 .

За протоколом слідчого експерименту від 5 жовтня 2014 року ОСОБА_9 показав, як 4 жовтня 2014 року він повернувся додому з роботи біля 20 годин, посварився з батьком дружини, дитина в цей час плакала, він декілька разів просив дружину заспокоїти сина, потім сам взяв дитину на руки, долоню приклав до рота і носа і так тримав якийсь час, потім поклав дитину у ліжко і хлопчик ще подавав ознаки життя, оскільки плакав. Він вийшов з кімнати побалакати з батьком дружини, а коли повернувся, то дружина плакала і сказала, що син не живий. Він злякався, по телефону викликав свого товариша ОСОБА_15 , якого вони пішли зустрічати до магазину Б-маркет на вул.Бальзака, 12. Дитину вони взяли з собою. Отабек порадив йому закопати дитину і тікати в Білорусь, або звернутись в міліцію. Він вибрав друге і Отабек викликав міліцію.

Таким чином, діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, і ОСОБА_9 у його вчиненні винен.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він смерті дитини не бажав суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкримінований злочин, оскільки, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд виходить з сукупності всіх обставин справи і бере до уваги ті з них, які переконливо свідчать про усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечного характеру своїх дій, передбачення їх суспільно небезпечних наслідків і бажання їх настання, а саме, спосіб вбивства грудної дитини віком 4 місяці, поведінку обвинуваченого до і після злочину.

Про спрямованість умислу ОСОБА_9 переконливо свідчить застосований ним спосіб вбивства і вчинені ним умисні дії не можуть розглядатись як спосіб заспокоювання немовляти, якого перед цим не годували 8-12 годин.

Таким чином, виключно особисті мотиві і неприязнь до грудної дитини, яка плакала і кричала, керували обвинуваченим при вчиненні злочину.

Час виникнення умислу на позбавлення життя (заздалегідь або раптово) на кваліфікацію злочину і покарання не впливає.

За результатами судового розгляду не встановлено даних про вбивство через необережність, оскільки обвинувачений діяв свідомо і доступ повітря для дихання дитини перекривав цілеспрямовано протягом декількох хвилин, усвідомлював при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, а раніше до цієї дитини також застосовував насильство, про що в суді послідовно і переконливо показала свідок ОСОБА_17 і суд їй вірить.

Судом не встановлено порушень кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_9 суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує обставини, тяжкість, суспільну небезпечність і наслідки злочину, минуле обвинуваченого, його ставлення до скоєного і відсутність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого, і призначає для виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк необхідної достатності.

Заходи забезпечення кримінального провадження, крім запобіжного заходу, під час кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 5 жовтня 2014 року.

Запобіжним заходом ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення вироку, особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку, особою, яка не викликалась в суд протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий :

Судді :