Справа № 1312/5790/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/101/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, з вищою освітою, працюючий викладачем Вищого університету суспільної психології м.Варшава Республіки Польща, раніше не судимий,

засуджений за ч.4 ст. 190 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

За ч.3 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 15 квітня 2008 року, діючої на час вчинення злочину) - на 1 рік обмеження волі. На підставі п.3 ч.1 ст. 80 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366 КК України по епізоду підроблення службовою особою довідки про доходи ТзОВ «Світ для молоді» від 14 липня 2008 року № 014 та ч.4 ст. 358 КК України по епізоду використання підробленої довідки про доходи ТзОВ «Нові Горизонти Консалтинг» від 24 липня 2009 року № 026 та виправдано його.

Строк покарання ОСОБА_10 рахується з часу взяття засудженого під варту 27 квітня 2015 року. Зараховано у визначений судом строк покарання термін перебування його під вартою у даній справі з 29 квітня 2011 року по 08 травня 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 змінено з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою і такого взято під варту із залу суду.

Цивільні позови по справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 45.000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 27 квітня 2015 року становить 1.010.323 (один мільйон десять тисяч триста двадцять три) грн. 35 коп., заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 100.000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 27 квітня 2015 року становить 2.245.163 (два мільйони двісті сорок п`ять тисяч сто шістдесят три) грн., заподіяної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду підсудний ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він у період часу з грудня 2007 року по березень 2008 року, перебуваючи у м.Києві, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_11 , під надуманим приводом вкладення коштів у інвестиційні проекти проведення ігор ЄВРО 2012 та придбання земельних ділянок на території Київської області, заволодів коштами ОСОБА_11 в особливо великому розмірі в сумі 15.000 доларів США та 30.000 доларів США на загальну суму 45.000 доларів США, що згідно курсу НБ України, станом на час вчинення злочину, у співвідношенні 5 грн. 05 коп. за один долар США, становило 227.250 грн.

Крім цього, ОСОБА_10 28 липня 2008 року, перебуваючи у приміщенні відділення № 872 ПАТ «УкрСиббанк», що по вул. Вербицького, 11 у м.Львові, з метою отримання кредиту, використав завідома підроблену довідку про доходи ТзОВ «Світ для молоді» від 14 липня 2008 року № 014 на своє ім`я шляхом подачі її разом із пакетом документів для укладення кредитного договору.

Крім цього, ОСОБА_10 повторно 19 серпня 2010 року приблизно в 17 годині, перебуваючи неподалік будівлі № 4 по вул. Герцена у м.Львові, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_12 , під надуманим приводом відкриття центру психологічної допомоги, заволодів коштами ОСОБА_12 в особливо великому розмірі в сумі 100.000 доларів США, що згідно курсу НБ України, станом на час вчинення злочину, у співвідношенні 7 грн. 89 коп. за один долар США, становило 789.000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисник засудженого - адвокат ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та постановити виправдувальний вирок за відсутністю у діях підсудного ОСОБА_10 складу інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Вважає, вирок суду незаконним у зв`язку з його упередженістю, однобічністю та неповнотою як досудового так і судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням та неправильним застосуванням кримінального та кримінального процесуального закону, що під час досудового слідства не встановлено та відповідно не вказано при викладенні обвинувачення ОСОБА_10 ряду обставин, які підлягали встановленню та доказуванню, зокрема, про те, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 володіли коштами у сумі, відповідно 100.000 доларів США та 45.000 доларів США; що потерпілі передали зазначені суми коштів засудженому ОСОБА_10 . У формулюванні обвинувачення мало б бути зазначено, що така передача коштів була добровільною, що засуджений ОСОБА_10 такими коштами заволодів і мав можливість ними розпорядитись, однак, цього в обвинуваченні не зазначено. Досудовим та судовим слідством дані обставини у законний спосіб не встановлені та для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не досліджувалось, що вказує на однобічність як досудового так і судового слідства. Крім того, не конкретизовано способу заволодіння коштами потерпілих. Заволодіння коштами потерпілих підтверджується лише їх власними показаннями, тоді як засуджений такі спростовує, інших доказів такого заволодіння судом не досліджувалось. Крім того, в оскаржуваному вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги докази - надані потерпілим ОСОБА_11 листи, які згідно його показань він отримав від засудженого, відкинувши покази засудженого про те, що даної переписки він не вів, потерпілий знав логін і пароль до електронної адреси. Крім того, по епізоду шахрайських дій щодо ОСОБА_12 судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_14 про те, що всю розтрату записував у мобільний телефон та записав видатки на суму 71.000 доларів США, а не 100.000 доларів США.

Заслухавши доповідача, прохання захисника засудженого про задоволення його апеляційної скарги та доповнень до неї, думку прокурора та представника потерпілих про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, всупереч доводам апелянта, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_10 за ч.4 ст. 190 КК України, ч.3 ст. 358 КК України (в редакції закону від 15 квітня 2008 року, діючої на час вчинення злочину) та призначив за ч.4 ст. 190 КК України покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 358 КК України - обрав покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнив від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку злочинних діянь відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.
Як достовірно встановлено у справі, ОСОБА_10 у період часу з грудня 2007 року по березень 2008 року, перебуваючи у м.Києві, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_11 , під надуманим приводом вкладення коштів у інвестиційні проекти проведення ігор ЄВРО 2012 та придбання земельних ділянок на території Київської області, заволодів коштами ОСОБА_11 в особливо великому розмірі в сумі 15.000 доларів США та 30.000 доларів США на загальну суму 45.000 доларів США.

Винуватість засудженого ОСОБА_10 по епізоду вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України в частині заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_11 повністю доведена зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_11 про обставини заволодіння засудженим ОСОБА_10 його грошовими коштами в розмірі 45.000 доларів США; показаннями свідка ОСОБА_15 щодо неповернення коштів засудженим, який у судовому засіданні підтвердив, що на прохання потерпілого ОСОБА_11 звертався в банк у Республіці Польща щодо наявності вкладу засудженого, де повідомили, що жодного вкладу на ім`я ОСОБА_10 немає, а довідка є підробленою. Наведені показання підтверджуються довідкою та платіжним дорученням, які ОСОБА_11 отримав від засудженого по електронній адресі (т.1 а.с.238-243), перекладом завірених судом копій документів повідомлення про злочин, протокол допиту, наданих потерпілим ОСОБА_11 , які він отримав у прокуратурі Люблін-Північ у м.Люблін Польща (т.5 а.с.7-17), даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 у комісаріаті Поліції у м.Любліні Польща (т.5 а.с.13-14), довідкою воєводського відділення поліції у м.Жешув, Польща (т.1 а.с.183); листами, наданими потерпілим ОСОБА_11 , які він отримав на свою електронну адресу від засудженого ОСОБА_10 з його електронних адрес (т.5 а.с.230-236); висновком судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів (т.6 а.с.13-38) та свідченнями експерта ОСОБА_16 .

Судом також достовірно встановлено, що ОСОБА_10 повторно 19 серпня 2010 року приблизно в 17 годині, перебуваючи неподалік будівлі № 4 по вул. Герцена у м.Львові, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_12 , під надуманим приводом відкриття центру психологічної допомоги, заволодів коштами ОСОБА_12 в особливо великому розмірі в сумі 100.000 доларів США.

Винуватість засудженого ОСОБА_10 по епізоду вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України в частині заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_12 повністю доведена зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_12 про обставини заволодіння засудженим ОСОБА_10 її грошовими коштами в розмірі 100.000 доларів США; показаннями свідка ОСОБА_14 в суді, що 19 серпня 2010 року він на прохання засудженого ОСОБА_10 виконував функції водія на своєму автомобілі та возив засудженого та потерпілу ОСОБА_12 у їх справах, зокрема, у відділення Приватбанку на вул. Герцена у м.Львові, де остання пробула біля 15 хвилин, повернувшись до автомобіля з сумкою, що у цей день ОСОБА_10 залишив йому рюкзак, де була велика сума грошей, однак про походження даних грошей не розповідав, незважаючи на його неодноразові запитання; показаннями свідка ОСОБА_17 в суді, що познайомила засудженого ОСОБА_10 та потерпілу ОСОБА_12 , яка цікавилась проблематикою психології в Україні, а засуджений мав досвід заняття з психології; показаннями свідка ОСОБА_18 в суді, що його дружина ОСОБА_12 взяла у банківській скринці 100.000 доларів США та передала засудженому ОСОБА_10 для ведення спільного бізнесу - відкриття центрів психологічної допомоги, після чого підсудний зник і не виходить на зв`язок.

Суд першої інстанції підставно взяв до уваги ці докази, оскільки вони є логічними та послідовними, підтверджуються іншими зібраними по справі доказами, а тому покликання апелянта на ту обставину, що вирок суду у частині засудження ОСОБА_10 за ч.4 ст. 190 КК України є необгрунований та не підтверджений доказами, колегія суддів вважає безпідставними.

Суд першої інстанції взяв до уваги договори купівлі-продажу квартири від 07 грудня 2007 року (т.4 а.с.239), договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 08 червня 2009 року (т.1 а.с.202-203) та податкові звіти ОСОБА_18 та ОСОБА_12 як суб`єктів підприємницької діяльності за четвертий квартал 2009 року та другий квартал 2010 року (т.4 а.с.240-242), з яких вбчається, що сім`я ОСОБА_19 на час вчинення злочину дійсно володіла значною сумою грошових коштів.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги показання засудженого ОСОБА_10 щодо невизнання своєї вини у вчинені шахрайських дій відносно потерпілих та визнав їх неправдивими і спрямованими на пом`якшення кримінальної відповідальності, оскільки такі показання нічим об`єктивно не підтверджені, та спростовуються дослідженими у справі доказами.

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції з достатньою повнотою взяв до уваги дані про особу винного, позитивну характеристику, стан його здоровя, наявність захворювань, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався, разом з тим вчинив злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкі злочини, останній за часом більш тяжкий злочин вчинив повторно, завдану злочинами шкоду потерпілим не відшкодував.
Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою й приходить до висновку, що призначене у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України судом першої інстанції покарання засудженому є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.
При перевірці кримінальної справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_21 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_22