Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/104/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И т

06 лютого 2015 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

їх законних представників - ОСОБА_7

ОСОБА_5

ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

ОСОБА_11

представника служби у справах

дітей - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, дітей не має, навчається у Миколаївському вищому професійному училищі № 21, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, дітей не має, навчається у Миколаївському вищому професійному училищі № 21, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не вчиняв злочин та не судився

ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, дітей не має, навчається у Миколаївському професійному училищі № 5, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не вчиняв злочин та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
3 серпня 2014 року неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , попередньо домовившись поміж собою, близько 16 години 55 хвилин намагались таємно викрасти з верхів`я огорожі території Суднобудівного заводу імені 61-го Комунару в районі перетину вулиць Набережної та Нижньої набережної у місті Миколаєві належні цьому підприємству два вогнегасники, дві металеві коробки-ящика, 25 металевих залізничних костелів, металевий швелер та дві рельсові підкладки загальною вартістю 458,80 грн., але, не отримавши змоги розпорядитись цим майном, були затримані працівниками міліції.

Позиції сторін.
Під час судового розгляду справи обвинувачені свою вину у вчиненні злочинів визнали, у содіяному покаялись.
Виходячи з такого та надавши обіцянки в подальшому не вчиняти злочинів, вони, а також їх законні представники просили не обирати відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суворе покарання.
Захисники вважали вину обвинувачених у вчиненні злочинів доведеною, але просили звільнити їх від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Прокурор під час судового розгляду вважала вину обвинувачених у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин доведеною, кваліфікацію їх дій - належною, та просила про застосування відносно них покарання у межах санкції частини 2 статті 185 КК України - у вигляді позбавлення волі - та їх звільнення від відбуття такого покарання з випробуванням.
Представник служби у справах дітей вважала за доцільне застосувати відносно обвинувачених примусові заходи виховного характеру.
Потерпілий у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності його представника.
Зважаючи про те, що у справі міститься достатньо доказів для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, й необхідності в отриманні показів від потерпілого немає, суд, за згодою сторін кримінального провадження, ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Вина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується наступними зібраними під час досудового слідства та дослідженими у суді доказами.
Обвинувачені під час судового розгляду кримінального провадження засвідчили, що 3 серпня 2014 року вони разом пішли до "пішоходного мосту" на вулиці нижній Набережній у місті Миколаєві, щоб покупатись. По дорозі на міст вони побачили на верхів`ї паркану металобрухт, та вирішили на зворотнім шляху забрати його, щоб продати та отримати гроші.

На виконання досягнутої домовленості вони пішли на міст, скупались, та, повертаючись до міста, скинули металобрухт з верхів`я паркану.

В той час їх помітили працівники міліції, які їх затримали.

Окрім показів самих обвинувачених, їх вина у вчиненні злочину підтверджується наступними документами.

З рапорту інспектора патрульної служби взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної служби вбачається, що 3 серпня 2014 року близько 1655 наряд патрульної служби помітив трьох хлопців, які в районі перехрестя вулиць Набережної та Нижньої Набережної у місті Миколаєві скидали метал. Після цього працівниками міліції на місце вчинення злочину була викликана слідчо-оперативна група, а вказані хлопці - затримані.

З протоколу огляду місця події від 3 серпня 2014 року вбачається, що 3 серпня 2014 року о 1800 годині біля паркану огорожі території Суднобудівного заводу імені 61-го Комунару в районі перетину вулиць Набережної та Нижньої набережної у місті Миколаєві були виявлені два вогнегасники, дві металеві коробки-ящика, 25 металевих залізничних костелів, металевий швелер та дві рельсові підклаки.

З залученої до матеріалів справи службової записки вбачається, що вказані предмети належать Суднобудівному заводу імені 61-го Комунару та їх загальна вартість становить 458,80 грн.

З залученої до матеріалів справи постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання та квитанції № 145 вбачається, що з 4 серпня 2014 року та до теперішнього часу вказані предмети знаходяться в камері зберігання речових доказів Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочинів за встановлених судом обставинами доведеною.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених
Як обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, суд враховує:

1)
те, що вони добровільно надали повністю правдиві свідчення стосовно обставин вчинюваного ними злочину, чим, зокрема, сприяли суду та слідству у встановленні істини у справі;

2) щиро покаялись у вчиненому злочині;

3) вчинили злочин у неповнолітньому віці;

4) те, що вони вчинили злочин вперше.

Обставини, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують їх покарання, органами досудового слідства та прокурором не зазначені та судом не виявлені.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступень суспільної небезпеки вчинених ними правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх відповідальність, а також їх вік, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості їх особи. При цьому суд виходе з санкцій відповідних статей, положень Загальної частини цього Кодексу.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину
Вчинений обвинуваченими злочин віднесений законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

При цьому вартість викраденого майна (приблизно 1/3 мінімальної заробітної плати), його характер (власно металеві частини), спосіб їх зберігання (на горищі паркану у занедбаному стані), дії його власника (зокрема, та обставина, що воно не є витребуваним власником та зберігається у камері схову речових доказів), обставини його виявлення обвинуваченими (раптове виявлення під час прогулянки вулицею) у сукупності свідчать про те, що вчинене обвинуваченими діяння хоча й не є малозначним, але ступень його суспільної небезпеки є мінімальною.

Щодо особливостей осіб винних.
ОСОБА_5 .
Матеріали справи свідчать, що на час вчинення злочину ОСОБА_5 ще не виповнилось й 16 років.

Матеріали справи також свідчать, що він виховується у неповній родині, його вихованням займається мати ОСОБА_17 .

На той час, як й на час розгляду справи основним його заняттям було навчання.

При цьому протягом періоду часу, що передував злочину, ОСОБА_5 навчався у загальноосвітній шкоді № 12 міста Миколаєва /надалі - шкоді/
Оцінка характеристики, що була надана школою, дозволяє дійти такого.

Як у характеристиці школи, так й у характеристиці ПТУ, зазначається, що неповнолітній не завжди відвідує певні заняття. Разом із цим, у характеристиці ПТУ такому не надається чільне значення, але приділяється увага ставленню власно до навчання, в той час, як з характеристики шкоди вбачається, що таке потягло звернення шкоди до служби у справах дітей. При цьому суд відзначає, що такі дії шкоди вочевидь не відповідають ступеню провини учня.

Далі, як у характеристиці школи, так й у характеристиці ПТУ зазначається, що мати неповнолітнього не у повній мірі займається його вихованням. Разом із цим, у характеристиці ПТУ таке не стає приводом для осуду; відзначається, що його вихованням займаються бабусі.

Далі, у характеристиці зі школи № 21 відзначається, що: "Мати учня має захисну позицію, не з`ясовує об`єктивних причин та обставин проблеми, рекомендації педпрацівників ігнорує".

В той же час, оцінюючи таким чином дії як учня, так й ОСОБА_17 , адміністрація школи сама ж не з`ясовує об`єктивних причин та обставин проблеми та залишає поза увагою той факт, що мати учня страждає на цукровий діабет та потребує постійної інсулінової терапії.

Наведені обставини у їх сукупності об`єктивно свідчать про те, що адміністрація цієї шкоди замість допомоги підлітку вдалась до недоречного оцінювання дій як його самого, так й його родини, а замість навчання - до осуду.

Таке ставлення до підлітка вочевидь не є належним.

Матеріали справи ж свідчать, що сімейні обставини, що склались у родині підлітка через об`єктивні причини, що не залежать від волі як самого ОСОБА_5 , так й його родини, вочевидь не надають йому та його родині змоги здійснювати ефективний захист у відносинах, що складаються в зв`язку із таким ставленням.

Таке вказує, що:

1)
адоптація ОСОБА_5 у суспільстві на час вчинення злочину була ускладненою через неналежну організацію його основного зайняття - навчання;

2) вини підлітка та його родини у такому немає.

Наведене також дозволяє прийти до висновку про те, що оцінки особистості підлітка, надані у характеристиці школи, є упередженими, та вважати достовірною лише характеристику, що була надана ПТУ.

З цієї характеристики вбачається, що за місцем навчання ОСОБА_5 показав себе тихим, спокійним учнем, на уроках працює, пише конспекти, старається виконувати домашнє завдання.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно - як ввічливий, доброзичливий та привітний.

На обліках в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, Миколаївському обласному наркологічному диспансері, СКМД Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та Службі у справах дітей ОСОБА_5 не перебуває.

ОСОБА_6 .
Матеріали справи свідчать, що на час вчинення злочину ОСОБА_6 ще не виповнилось й 16 років.

Матеріали справи також свідчать, що він виховується у неповній родині, його вихованням займається мати ОСОБА_8 , яка одночасно виховує його молодшу сестру.

Його основним його зайняттям є навчання, протягом періоду часу, що передував злочину, він навчався у загальноосвітній шкоді № 12 міста Миколаєва.

Оцінка характеристики, наданій школою, свідчить про таке.

Як й у випадку з ОСОБА_5 , у характеристиці на ОСОБА_6 зазначається, що неповнолітній не завжди відвідує певні заняття. Та в цьому випадку адміністрація школи також визнала за необхідне неодноразово звертатись до служби у справах дітей.

При цьому адміністрація школи, будучи освіченою про сімейні обставини підлітка, зокрема - необхідність догляду за молодшою сестрою - належної оцінки цій обставині у сукупності з фактом пропуску уроків не надає.

Більше того, у характеристиці той факт, що ОСОБА_6 допомагає у догляді за молодшою сестрою відзначається, як негативний, що суперечить загальновизнаним нормам суспільної моралі.

Наведені обставини у їх сукупності об`єктивно свідчать про те, що адміністрація цієї шкоди замість допомоги підлітку вдалась до недоречного, більше того -неадекватного оцінювання дій як його самого, так й його родини, а замість навчання - до осуду.

Таке ставлення до підлітка вочевидь не є належним.

Матеріали справи ж свідчать, що сімейні обставини, що склались у родині підлітка через об`єктивні причини, що не залежать від волі як самого ОСОБА_6 , так й його родини, вочевидь не надають йому та його родині змоги здійснювати ефективний захист у відносинах, що складаються в зв`язку із таким ставленням.

Таке вказує, що:

1)
адоптація ОСОБА_6 у суспільстві на час вчинення злочину була ускладненою через неналежну організацію його основного зайняття - навчання;

2) вини підлітка та його родини у такому немає.

Що ж стосується об`єктивної характеристики неповнолітнього, то матеріали справи свідчать, що він є відповідальним, дбає про молодшу сестру, належним чином виконує доручення дорослих, по відношенню до сусідів ввічливий, доброзичливий, привітний.

На обліках в Миколаївській обласній психіатричній лікарні, Миколаївському обласному наркологічному диспансері, СКМД Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та Службі у справах дітей ОСОБА_6 не перебуває.

ОСОБА_4 ..
Матеріали справи свідчать, що на час вчинення злочину ОСОБА_18 не виповнилось й 17 років.

Матеріали справи також свідчать, що він виховується у неповній родині, його вихованням займається одна мати ОСОБА_19 ..

ОСОБА_19 мешкає з сином та ОСОБА_20 , який не є батьком обвинуваченого, працює, але, не зважаючи на таке, приділяє вихованню сина належної уваги.

На той час основним родом його занять було навчання, за місцем навчання він характеризувався в цілому позитивно. Зокрема, у характеристиці з місця навчання вказується, що він є комунікабельним, в класі мав багато друзів, користувався авторитетом серед учнів, до вчителів відносився з повагою.

За місцем проживання ОСОБА_18 характеризується позитивно - як ввічливий, доброзичливий та привітний.

На обліках в Миколаївській обласні психіатричній лікарні, Миколаївському обласному наркологічному диспансері, СКМД Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та Службі у справах дітей ОСОБА_18 не перебуває.

У характеристиці з місця навчання також зазначається, що з лютого 2014 року ОСОБА_18 перебував на внутрішньому шкільному обліку через порушення Статуту школи.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що приводом для його постановки на облік стала сварка через образу у бік його матері, доказів на спростування такого суду не надано.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з урахуванням проаналізованих вище чинників (зокрема - характеру діяння та особливостей розвитку неповнолітніх), суд відзначає, що в цьому випадку їх провина є пов`язаною із складнощами адоптації у суспільстві, які значною мірою обумовлені діями інших осіб та не залежать від волі підлітків та членів їх родин.

Застосування законодавства, що регулює порядок застосування заходів примусу.
Частина 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає такі основні покарання - арешт, обмеження волі та позбавлення волі.

Відповідно до статті 98 Кримінального Кодексу України обмеження волі до неповнолітніх застосовуватись не може.

Відповідно до статті 101 Кримінального Кодексу України арешт може застосовуватись лише до неповнолітніх, які на момент вчинення злочину досягли 16 років. В цьому випадку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на момент вчинення злочину такого віку не досягли, отже це покарання до них також не може бути застосованим.

Що ж стосується ОСОБА_4 , то покарання у вигляді арешту до його може бути застосоване, але - у розмірі до 45 діб. В той же час санкція частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді арешту строком від трьох місяців (дев`яноста діб). Отже, це покарання також не може бути застосоване відносно цього обвинуваченого.

За такого суд має призначити обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом із цим відповідно до статті 102 Кримінального Кодексу України, яка є спеціальною та регулює застосування покарання у вигляді позбавлення волі до неповнолітніх, таке покарання має застосовуватись лише у виключних випадках, коли усі інші покарання не дають змоги досягти мети кримінального покарання. Цей же випадок вочевидь не є таким. За такого суд вважає за необхідне звільнити обвинувачених від відбування покарання.

При цьому враховуючи, що обвинувачені вчинили злочин середньої тяжкості, щиро покаялись, інших правопорушень не вчиняли та не вчинюють, належним чином ставляться до своїх обов`язків, а також відомості про їх особи, суд вважає за необхідне на підставі статті 105 Кримінального Кодексу України звільнити їх від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

При обранні виду примусового заходу виховного характеру, який слід обрати відносно обвинувачених, суд враховує причини вчинення ними протиправного діяння, які полягають у складнощах в адаптації, тобто - усвідомленні правильних життєвих орієнтирів, через що задля усунення цих причин вважає за необхідне зробити кожному з них застереження, яке полягає в осуді їх дії від імені суду та попередженні про необхідність дослухатись батьків та неприпустимість подібної поведінки в подальшому.

Оскільки в цьому випадку вчинене правопорушення не є пов`язаним із неналежною організацією дозвілля підлітків або неналежним виконанням ними своїх обов`язків у навчанні та побуті, а також - із виходом їх з-під контролю батьків, підстав для застосування інших заходів виховного характеру суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_16 покарання, з урахуванням вимог статті 102 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 6 /шість/ місяців.
На підставі статті 105 КК України звільнити ОСОБА_16 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Застосувати до ОСОБА_16 примусовий захід виховного характеру, зробивши йому застереження про необхідність дослухатись батьків та неприпустимість вчинення злочинів або інших порушень громадського порядку.

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 покарання, з урахуванням вимог статті 102 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 6 /шість/ місяців.
На підставі статті 105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру, зробивши йому застереження про необхідність дослухатись батьків та неприпустимість вчинення злочинів або інших порушень громадського порядку.

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_6 покарання, з урахуванням вимог статті 102 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 6 /шість/ місяців.
На підставі статті 105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, зробивши йому застереження про необхідність дослухатись батьків та неприпустимість вчинення злочинів або інших порушень громадського порядку.

Речові докази у справі - два вогнегасники, дві металеві коробки-ящика, 25 металевих залізничних костелів, металевий швелер та дві рельсові підкладки - повернути до державного підприємства Суднобудівний Завод імені 61-го Комунару.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_22 =

06.02.2015