Провадження №11-кп/772/142/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянув «16» березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

виправдано у зв`язку з не доведенням його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 .

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , 16.04.2013 року, біля 24:00 години, знаходячись в будинку своєї сусідки ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив з останньою сварку, у ході якої розгнівавшись на ОСОБА_11 вирішив заподіяти їй смерть, для чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , обхопив правою рукою шию останньої та, застосовуючи значну силу притиснув її до себе, утримуючи до того часу, поки вона не перестала подавати ознак життя, після чого кинув її тіло на диван та залишив місце події. Через деякий час ОСОБА_7 з метою знищення слідів злочину повернувся до будинку ОСОБА_11 та підпалив її труп.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №272 від 20.05.2013 року, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді хребетно-спинно-мозкової травми: перелом хребта на рівні 7 шийного 1 грудного хребців з крововиливами в оточуючі тканини та пошкодження зв`язок між остистими відростками, крововиливом в речовину спинного мозку, набряком речовини головного та спинного мозку, а також крововиливами в м`які тканини спини.

Дані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів незадовго до настання смерті. Хребетно-спинно-мозкова травма, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як таке, що викликало набряк головного та спинного мозку та стоїть у причинному зв`язку із смертю.

Між діями ОСОБА_7 та смертю ОСОБА_11 існує прямий причинний зв`язок.

У своїй апеляції прокурор який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх доводів прокурор в апеляції вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги лише покази ОСОБА_7 , який послідовно заперечував свою причетність до вбивства потерпілої ОСОБА_11 , однак не заперечував факту перебування у веранді будинку загиблої вранці 17.04.2013 року та паління там сірників з метою з`ясування обставин пожежі та долі потерпілої. Разом з тим, покази ОСОБА_7 щодо перебування його в будинку потерпілої вранці 17.04.2013 року та запалювання там сірників спростовуються показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які показали, що ОСОБА_7 до будинку не заходив, сірники не палив, а лише витягував воду з криниці для гасіння пожежі.

Також прокурор вважає, що судом безпідставно відхилено версію сторони обвинувачення, щодо мотивів скоєння ОСОБА_7 вбивства ОСОБА_11 через виниклий між ними конфлікт щодо культивації земельної ділянки останньої.

Крім того, судом на думку прокурора безпідставно не взято до уваги висновки молекулярно генетичної експертизи № 73,84 від 27.04.2013 року та 29.04.2013 року, відповідно до яких на сірниках та цвяхові, вилучених під час огляду будинку ОСОБА_11 виявлено генетичні ознаки клітин ОСОБА_7 , та покази свідка слідчого ОСОБА_16 яким були виявлені вказані речові докази не лише на веранді але й у кімнаті. Судом не досліджено відеозапис огляду місця події.

Суд безпідставно не взяв до уваги й покази свідка ОСОБА_17 із зміненими анкетними даними, які вказують на причетність ОСОБА_7 до даного кримінального правопорушення, і як наслідок необґрунтовано визнав недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи №271/1 від 12.06.2013 року, в частині механізму утворення хребетно-спинномозкової травми у ОСОБА_11 .

Також прокурор вважає, що суд необґрунтовано визнав недопустимими доказами, протокол про результати аудіо -, відео контролю за особою від 27.06.2013, щодо розмови ОСОБА_7 по телефону з дочкою, та висновок психолого фізіологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 15-16.05.2013 р., з яких слідує, що ОСОБА_7 причетний до скоєння злочину. При цьому суд допустив неповноту, оскільки відмовив стороні обвинувачення у допиті ОСОБА_18 , яка проводила ОСОБА_7 психолого фізіологічну експертизу.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни а апеляцію прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, винести новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 115 КК України та засудити до 10 років позбавлення волі, потерпілого ОСОБА_19 , який погодився з прокурором, думку захисника ОСОБА_8 та виправданого ОСОБА_7 , які заперечувати проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово виправданого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя слідує, що згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами .

Відповідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено , що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа ; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В даному випадку обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, як правильно вказано у вирокові суду першої інстанції, ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах.

Суд першої інстанції детально дослідив усі обставини й докази і правильно прийшов до висновку про недоведеність у вчиненні кримінального правопорушення, у якому обвинувачувався ОСОБА_7 .

Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що він у ніч з 16 на 17 квітня спав вдома. Разом з ним в хаті були дружина та син, до ранку з будинку він не виходив. Із загиблою перебував у добрих стосунках. Вранці 17 квітня вийшов зі свого будинку на вулицю і на заклики сусідки ОСОБА_12 зайшов до двору ОСОБА_11 де помітив дим з будинку ОСОБА_11 . З метою з`ясування причин появи диму та можливого спасіння потерпілої, він двічі заходив до веранди будинку. В кімнату зайти не зміг через сильне задимлення. Щоб розгледіти, що там трапилось, він дійсно запалював декілька разів власні сірники, які погано горіли, а недопалки сірників кидав на землю. Він виходив на вулицю та другий раз заходив у хату, щоб віднайти покійну, проте не зміг її знайти. Під час перебування у веранді хати торкався дверей, вимикача світла та стін. В подальшому з криниці діставав воду, яку в хату носив ОСОБА_20 та виливав в хату. Через деякий час приїхали пожежники, і погасили пожежу. На його думку, сірники на яких збереглись сліди його ДНК могли потрапити з веранди у хату разом з взуттям великої кількості людей, які гасили пожежу та заходили до кімнати де було тіло покійної.

Також ОСОБА_7 пояснив, що в ході досудового слідства на нього чинився тиск працівниками міліції, під час відтворення обставин події та слідчого експерименту він виконував лише вказівки слідчого, і при цьому постійно стверджував, що злочину не скоював. Перебуваючи у слідчому ізоляторі він, дійсно спілкувався по телефону зі своєю дочкою, але не просив приховати докази, а лише передав щоб його знайшли сини племінниці ОСОБА_21 , які працюють в слідчому ізоляторі. Будь кому в слідчому ізоляторі чи ІТТ, про обставини вчинення вбивства він не розповідав оскільки, його не вчиняв.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_22 також пояснив, що будь яких причин та мотивів для вбивства ОСОБА_11 у нього не було, а підозра у працівників міліції до нього виникла лише через те, що він давно, у минулому, притягувався до кримінальної відповідальності.

Не підтвердили обвинувачення ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіяння смерті ОСОБА_11 , допитані в судовому засіданні потерпілий та свідки.

Так, потерпілий ОСОБА_19 суду пояснив, що він являється братом покійної ОСОБА_11 . Після 08:00 години ранку 17.04.2013 року йому зателефонували та сказали, що його сестра загинула. Коли він приїхав, то на місці події уже були працівники міліції та пожежники.

Через місяць після події в будинку покійної сестри він ОСОБА_19 виявив, що на веранді, там де була шибка, не було цвяхів, їх хтось вийняв, штори були згорнуті пополам, нижня частина яких попадала на землю. Він попросив свого брата ОСОБА_23 збирати яблука, які опадали і той в його присутності на гаражі знайшов скло. Покійна ОСОБА_11 йому на обвинуваченого ОСОБА_7 ніколи не скаржилась, йому не відомо, щоб останній ходив до його сестри.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є сусідкою покійної ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , з якими підтримує гарні стосунки. У ОСОБА_7 з померлою ОСОБА_11 були дружні сусідські відносини. Вона була у покійної ОСОБА_11 16.04.2013 року з 10 години ранку до 17:30 год., допомагала по господарству. Наступного дня зранку мала принести їй два відра піску, однак коли прийшла о 07:30 год., то побачила, що з комина будинку ОСОБА_11 іде дим, просунувши руку в вікно веранди та відсунувши штору побачила, що дим є й всередині будинку, тому вона відкрила двері веранди зсередини, просунувши руку крізь вікно без скла, зайшла у веранду, після чого поштовхом відкрила двері до будинку, які не були зачинені на замок, з будинку йшов густий дим. В цей час вона побачила ОСОБА_7 , який ішов годувати свого собаку, і повідомила йому що горить хата ОСОБА_11 , він сказав позвати сусіда ОСОБА_24 , до якого вона побігла. Потім вона викликала зі свого телефону пожежну службу. Також на місце події прибіг син ОСОБА_25 , який зі свого телефону викликав міліцію та швидку допомогу. У її присутності ОСОБА_7 в будинок до ОСОБА_11 не заходив. ОСОБА_7 витягував воду з криниці, щоб гасити пожежу, а ОСОБА_26 носив воду та заливав пожежу.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив,що 17.04.2013 року зранку до нього прибігла сусідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що щось сталось в ОСОБА_11 і, що в будинку останньої дим. Він підбіг до її хати, ОСОБА_7 тягнув з криниці відрами воду, а він носив та заливав вогонь. Через задимленість в хаті нічого не було видно. ОСОБА_27 сказав, що потрібно в хаті знайти ОСОБА_11 . Він не пам`ятає чи заходив до хати ОСОБА_7 у його присутності. Він, ОСОБА_28 гасив пожежу, однак коли приїхали пожежники знову відбулось загорання. На момент приїзду пожежників ОСОБА_7 уже не було на місці пригоди. Протокол огляду місця події він підписував, проте самостійно його не перечитував, працівник міліції прочитав йому протокол а він підписав його сприйнявши на слух.

Свідок ОСОБА_16 - слідчий Вінницького РВ пояснив, що по приїзду на місце події пожежу, що сталась в будинку по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено недопалки сірників у веранді та в кімнаті, де було тіло ОСОБА_29 , на відстані 1,5-2 метри від входу та коробка від сірників, а також було виявлено сірники в інших кімнатах по 1-2 сірнику. Сірники, як речові докази було вилучено експертами НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області в присутності понятих та запаковано у конверти.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він прибув о 8год. 01 хв. 17.04.2014 року в складі пожежної команди на пожежу по АДРЕСА_1 . Біля будинку ОСОБА_11 було 4 людини, серед яких також був і ОСОБА_7 . Він розмовляв з ним. Хтось викрутив запобіжники з електролічильника, на що обвинувачений повідомив, що це зробив він. Лічильник знаходився в правому кутку веранди.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він був в складі пожежної команди, яка прибула на пожежу 17.04.2014 року о 08 год. 01 хв. На місці пожежі було двоє чоловіків, з яких один був похилого віку а інший молодого віку, а також було дві жінки. В будинку було сильне задимлення, його начальник ОСОБА_14 заходив в помешкання. Коли вони приїхали чоловік похилого віку витягував воду з криниці, а молодий чоловік заливав пожежу. Чоловік похилого віку викрутив запобіжники з електролічильника. В дверях веранди не було скла.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що вона за плату допомагає сім`ї ОСОБА_27 обробляти земельну ділянку, знає ОСОБА_27 як хороших людей. Пояснила, що показання, які вона давала дільничному інспектору міліції вона не перечитувала, а просто їх підписала, тому не знає чому там написано, що дружина ОСОБА_7 просила її взяти вину за вбивство ОСОБА_11 на себе, оскільки такої події взагалі не було.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що в його присутності його дружині ОСОБА_30 ніхто з родини ОСОБА_27 не пропонував визнати себе винною у вбивстві ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він є братом потерпілого ОСОБА_19 . Після вбивства ОСОБА_11 , його брат дозволив йому в домогосподарстві останньої збирати яблука, які опали на землю. Одного разу, коли він прийшов збирати яблука, також був на території домогосподарства і ОСОБА_19 . Він, ОСОБА_23 побачивши, що на дах гаражу нападало багато яблук, взяв драбину та поліз на дах, де в кутку побачив віконне скло, схоже на те яке шукали при огляді місця події та не знайшли. Він сказав про це ОСОБА_19 і вони повідомили про це слідчому. Шибку вони не чіпали, коли приїхав слідчий показали йому місце, де знайшли скло.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_7 16.04.2013 року з обвинуваченим вони возили міндобриво на поле, він того дня працював з ним та його сином до 22:30 год. ОСОБА_7 на тракторі самостійно їздити не вміє, город ОСОБА_11 зорав його син, проте на момент смерті ОСОБА_11 її город не був закультивований. 17.04.2014 року біля 07:30 годин він дізнався про смерть ОСОБА_11 . Того ж дня приблизно о 10 год. 10:30 год. він зустрів на вулиці ОСОБА_7 , який йшов до магазину і був одягнений у ту ж саму сорочку, в яку був одягнений напередодні, сорочка була цілою.

Свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 16.04.2013 року її чоловік займався господарськими справами, також того дня до них приїжджав їхній син ОСОБА_34 . Вони усі ночували разом в будинку. Вночі вона чула, як син проснувся та вийшов з хати не виключивши світло, тому її чоловік встав та виключив світло. Вранці її чоловік ОСОБА_7 вийшов на вулицю. Вона бачила, що приїхала пожежна машина і від сина дізналась, що у сусідки ОСОБА_11 горить будинок, тому зателефонувала до ОСОБА_35 . Потерпілий ОСОБА_36 в день пожежі та наступного дня приїжджав зі своїм сином на автомобілі до будинку ОСОБА_11 . Покійна ОСОБА_11 мала намір переписати на її сина ОСОБА_37 земельні паї.

Свідок ОСОБА_38 суду пояснив, що він є сином обвинуваченого. 16.04.2014 року був в ОСОБА_39 до 20:00 год., де сіяв ячмінь. Його батько ОСОБА_7 знаходився поруч з ним, вони обоє допомагали ОСОБА_40 , після чого його батько пішов додому вечеряти, а він біля 22:00 години повернувся додому, де спав в одній кімнаті з батьком і матір`ю до 00:30 год., прокинувшись він пішов на двір до трактора, пожежу в будинку ОСОБА_29 не бачив. Коли їхав на поле, його зустріли чоловіки з села. По дорозі він зупинявся та повертався оскільки шукав муфту від трактора. Біля 05:20 год. 05:30 год. повернувся до батьків та ліг відпочивати. Приблизно о 07:00 годині на вулиці почув крик, підбігла ОСОБА_12 та сказала, що у сусідки ОСОБА_11 сталась пожежа. Він підбіг до хати ОСОБА_11 , зайшов в хату, після чого вийшов та запитав у сусідки де вмикається світло, після чого знову зайшов. ОСОБА_41 з його батьком набирали воду. Він подзвонив в міліцію та повідомив, що ймовірно, ОСОБА_11 вбили, оскільки остання не палила цигарки. Після цього він пішов додому до трактора та поїхав сіяти на поле.

Допитаний в судовому засіданні свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_17 , у ході досудового слідства дав показання, що у розмові з ОСОБА_7 йому стало відомо, що останній хотів закультивувати город ОСОБА_11 , проте остання відмовилась, через що, у них виникла суперечка у ході якої обвинувачений вбив останню. Разом з тим у ході судового слідства свідок ОСОБА_42 повідомив, що він телефон ОСОБА_27 не давав, його розмов по телефону не чув, детально про обставини вбивства та розмови з ОСОБА_7 нічого повідомити не може, а лише підтримує покази дані ним під час досудового слідства.

Крім того, судом першої інстанції були досліджені письмові докази надані суду стороною обвинувачення, яким суд дав правильну оцінку на предмет їх достовірності і допустимості та належним чином мотивував у вироку, чому не взяв їх до уваги, як докази. Інших доказів стороною обвинувачення суду не надано і можливість їх отримання була вичерпана.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги лише покази ОСОБА_7 , який послідовно заперечував свою причетність до вбивства потерпілої ОСОБА_11 , однак не заперечував факту перебування у веранді будинку загиблої вранці 17.04.2013 року та паління там сірників з метою з`ясування обставин пожежі та долі потерпілої разом з тим, покази ОСОБА_7 щодо перебування його в будинку потерпілої вранці 17.04.2013 року та запалювання там сірників спростовуються показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які показали, що ОСОБА_7 до будинку не заходив, сірники не палив, а лише витягував воду з криниці для гасіння пожежі, є необґрунтованим та суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 , як на досудовому слідстві так і у ході судового розгляду, послідовно заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_11 , оскільки у нього для цього не було будь яких мотивів. При цьому ОСОБА_7 не заперечував факту перебування у веранді будинку ОСОБА_11 вранці 17.04.2013 року та запалювання там сірників, недопалки яких кидав на підлогу. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у своїх показах категорично не стверджували, що ОСОБА_7 не заходив у веранду, а лише вказували на те, що не бачили чи заходив ОСОБА_7 у веранду і чи палив він там сірники.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_43 - голова Побережнинської сільської Ради показав, що він був присутній при проведенні відтворення обстановки події за участю ОСОБА_7 де працівники міліції кілька разів запитували ОСОБА_7 про сірники, на що він повідомляв, що палив сірники на порозі будинку, коробку з сірниками поклав до кишені, після чого повернувся, взяв мокру ганчірку та заходив в хату, щоб знайти потерпілу. ОСОБА_7 він може охарактеризувати з позитивної сторони, сім`я ОСОБА_27 проживає в достатку. ОСОБА_7 та його сім`я підтримували гарні стосунки з ОСОБА_11 , на його думку, мотивів у ОСОБА_7 вбивати ОСОБА_11 не було.

Твердження прокурора в апеляції про те, що судом безпідставно відхилено версію сторони обвинувачення, щодо мотивів скоєння ОСОБА_7 вбивства ОСОБА_11 через виниклий між ними конфлікт щодо культивації її земельної ділянки суперечить дослідженим судом першої інстанції доказам, і ґрунтуються лише на показах свідка ОСОБА_44 даних ним на досудовому слідстві, які суд не міг покласти в основу вироку, а у ході судового слідства свідок ОСОБА_42 зазначені вище обставини не підтвердив і пояснив, що детально про обставини вбивства та зміст розмови з ОСОБА_7 повідомити нічого не може.

Між тим, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_43 пояснили, що обвинувачений ОСОБА_7 не вміє керувати трактором та особисто не надавав такі послуги, оскільки цим займався його син. Доказів які б свідчили про протилежне стороною обвинувачення суду надано не було. До того ж свідок ОСОБА_38 пояснив, що він 00:30 год. поїхав на тракторі у поле і повернувся до батьків о 05:30 год., що свідчить про те, що потреби того дня обробляти огород ОСОБА_29 у нього не було.

Необґрунтованим є й твердження прокурора в апеляції, що судом безпідставно не взято до уваги висновки молекулярно генетичної експертизи № 73,84 від 27.04.2013 року та 29.04.2013 року, відповідно до яких на сірниках та цвяхові, вилучених під час огляду будинку ОСОБА_11 виявлено генетичні ознаки клітин ОСОБА_7 , та покази свідка слідчого ОСОБА_16 яким були виявлені вказані речові докази не лише на веранді але й у кімнаті, а також те, що судом не досліджено відеозапис огляду місця події.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що виявлені на сірниках та цвяхові відповідно до висновків молекулярно генетичних експертиз: № 73 від 27.04.2013 року, № 84 від 29.04.2013 року, генетичні ознаки клітин обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути беззаперечним доказом його вини у скоєнні вбивства, оскільки сам обвинувачений не заперечував своєї присутності у веранді будинку потерпілої, де він палив сірники з метою покращення оглядовості в задимленому приміщенні а руками торкався різних предметів, у тому числі стін та дверей з відсутнім склом, на цвяхові (об № 8) виявлено крім генетичних ознак зразків слини ОСОБА_7 містяться ще й генетичні ознаки зразків слини ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , (т.2 а. с. 32-48), а допитаний в судовому засіданні у якості свідка слідчий Вінницького РВ ОСОБА_16 повідомив, що сірники на яких були виявлені ДНК ОСОБА_7 були виявлені у веранді будинку потерпілої.

Що стосується твердження прокурора про те, що судом не досліджено відеозапис огляду місця події, то воно є необґрунтованим і суперечить матеріалам кримінального провадження та журналам судового засідання.

Так, з долучених до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора у якості доказів відсутній будь-який диск з відеозаписом огляду місця події. До того ж, в матеріалах кримінального провадження є три протоколи огляду місця події. Про який саме протокол йдеться в апеляції прокурор не зазначає. Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що при огляді місця події 17.04.2013 року де було вилучено у веранді та кімнатах сірники відеозапис не здійснювався, а лише фотозйомка. 18.04.2013 року під час огляду місця події де було вилучено на подвір`ї будинку Довгань на килимі цвях, де здійснювалась відео зйомка на відеокамеру «Кенон». Крім того, із журналів судових засідань суду першої інстанції не вбачається, що прокурор заявляв таке клопотання і суд відхилив його.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно було визнано недопустимими покази свідка ОСОБА_17 із зміненими анкетними даними, які на думку сторони обвинувачення вказують на причетність ОСОБА_7 до даного кримінального правопорушення, і як наслідок необґрунтовано визнав недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи №271/1 від 12.06.2013 року, в частині механізму утворення хребетно-спинномозкової травми у ОСОБА_11 , суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а особа яка дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто.

З матеріалів провадження видно, що з метою оцінки достовірності показань був допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_42 , який не зміг надати суду жодної чіткої відповіді на запитання, щодо обставин за яких він отримав інформацію від обвинуваченого ОСОБА_7 про вбивство ним ОСОБА_11 , обставин за яких сталось вбивство та мотиви цього вбивства.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такі покази свідка ОСОБА_44 є неконкретними, містять неточний опис подій, мотиву та часу скоєння злочину, зокрема те, що ОСОБА_7 перебував у ОСОБА_11 у вечірній час, та завдав їй тілесних ушкоджень, а пізніше знову приходив до будинку потерпілої стукав у двері проте двері до хати були зачинені. Вказані свідком обставини не узгоджуються з встановленим у висновку експерта № 272/1 від 12.06.2013 року часу настання смерті ОСОБА_11 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не містять інформації, щодо пожежі.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі покази свідка ОСОБА_17 не відповідають вимогам допустимості доказів, закріплених законодавством і не можуть бути враховані судом як доказ винуватості ОСОБА_7 при ухваленні рішення.

Що стосується твердження прокурора щодо невизнання допустимим доказом висновок судово-медичної експертизи №271/1 від 12.06.2013 року, в частині механізму утворення хребетно-спинномозкової травми у ОСОБА_11 ,то воно також суперечить матеріалам кримінального провадження.

Так , згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , обхопив правою рукою шию останньої та, застосовуючи значну силу притиснув її до себе, утримуючи до того часу, поки вона не перестала подавати ознак життя, після чого кинув її тіло на диван.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №272 від 20.05.2013 року, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді хребетно-спинно-мозкової травми: перелом хребта на рівні 7 шийного 1 грудного хребців з крововиливами в оточуючі тканини та пошкодження зв`язок між остистими відростками, крововиливом в речовину спинного мозку, набряком речовини головного та спинного мозку, а також крововиливами в м`які тканини спини. Хребетно-спинно-мозкова травма, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як таке, що викликало набряк головного та спинного мозку та стоїть у причинному зв`язку із смертю.

При цьому судово-медичний експерт вказує на розгинальний механізм утворення даної травми, як наслідок значного розгинання шиї в напрямку спереду назад з можливим елементом скручування.

Між тим, з того ж висновку слідує, що при дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлено ушкодження щитовидного хряща і під`язикової кістки без ознак при життєвості, висловитись про конкретний механізм утворення повного перелому правого верхнього ріжка щитоподібного хряща та розриву правого синдесмозу під`язикової кістки експерту не видається можливим.

Очевидним на думку апеляційного суду є те, що такі травми може бути заподіяно лише при здавлювані шиї спереду.

Таким чином, зазначеною експертизою не встановлено механізму утворення повного перелому правого верхнього ріжка щитоподібного хряща та розриву правого синдесмозу під`язикової кістки, і вони суперечать обвинувальному висновку, де зазначено, що ОСОБА_7 обхопив правою рукою шию останньої та, застосовуючи значну силу притиснув її до себе, чим заподіяв хребетно-спинно-мозкову травму, тобто травму по заду шиї .

Також прокурор вважає, що суд необґрунтовано визнав недопустимими доказами, протокол про результати аудіо -, відео контролю за особою від 27.06.2013, щодо розмови ОСОБА_7 по телефону з дочкою, та висновок психолого фізіологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 15-16.05.2013 р., з яких слідує, що ОСОБА_7 причетний до скоєння злочину. При цьому суд допустив неповноту, оскільки відмовив стороні обвинувачення у допиті ОСОБА_18 , яка проводила ОСОБА_7 психолого фізіологічну експертизу.

Між тим, з матеріалів провадження видно, що судом першої інстанції було ретельно досліджено наданий стороною обвинувачення, запис аудіо-відео контролю телефонної розмови між обвинуваченим ОСОБА_7 та його дочкою (протокол № 1254 від 27.06.2013р., оптичний диск № 21) (т. 2 а.с. 241-244) здійснений в приміщенні СІЗО Вінницької установи виконання покарань № 1 УДДпВП України у Вінницькій області із застосуванням спеціальної техніки, однак суд першої інстанції на думку колегії суддів прийшов до правильного до висновку, що цей доказ жодним чином не доводить винуватість ОСОБА_7 у скоєнні вбивства, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів законності здійснення таких заходів, а виготовлене о/у СВР Вінницького РВ ОСОБА_47 письмове відображення тексту вказаної розмови не відповідає його реальному змісту, та не підтверджує обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, тому є неналежним доказом.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на висновок психолого фізіологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 15-16.05.2013р., як правильно вказав у вироку суд першої інстанції, також не може служити доказом причетності ОСОБА_7 до скоєння злочину, оскільки відповідно до положень ст.ст. 9, 10 Закону України Про судову експертизу від 25 .02. 1994 № 4038-XII атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо - кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Крім того, в Національний класифікатор України ДК 003: 2010 "Класифікатор професій", затверджений наказом Держспоживстандарту № 327 від 20.07.2010 р., в який, під кодом 2144.2, внесена професія "Експерт-поліграфолог". У фахівця, який залучається до проведення судової експертизи, повинна бути кваліфікація експерта - поліграфолога, практичний досвід не менше одного року, знання в галузі юриспруденції.

У ході судового розгляду сторонами кримінального провадження не надано доказів, того, що ОСОБА_18 має кваліфікацію поліграфолога та внесена до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, а тому вказаний вище експертний висновок не відповідає вимогам допустимості доказів, закріплених законодавством та не може бути врахований судом, як доказ по кримінальному провадженню.

Крім того з матеріалів провадження вбачається, що зазначена психолого фізіологічна експертиз із застосуванням поліграфа, була призначена слідчим з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, оскільки на вирішення експерту не ставились будь які питання, а ці питання визначала самостійно на свій розсуд ОСОБА_18 .

Таким чином, в супереч твердженню прокурора в апеляції суд першої інстанції обґрунтовано відмовив сторонам провадження в допиті у якості свідка ОСОБА_18 .

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора і вважає, що виправдувальний вирок є законним і обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України у якому він обвинувачувався.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.1, 419 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

З оригіналом вірно: