24.02.2010 Єдиний унікальний № 1-25/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області

в складі : головуючого - судді Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

з участю прокурора Вітанівської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівці кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, особи без громадянства, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

за ст.ст.358ч2,358ч3 КК України

встановив:

Підсудний ОСОБА_1, не являючись особою-пенсіонером, не маючи передбачених діючим законодавстом підстав на отримання та користування документами, що посвідчують належність особи до вказаної категорії громадян, з порушенням встановленого порядку отримання документів даного типу, приблизно у другій половині вересня 2007 року у денний час , перебуваючи у кафе, розташованому у Святошинському районі м. Києва, познайомився з невстановленою слідством особою - чоловіком, віком близько 40-50 років, з яким вони сиділи за одним столиком та розпивали спиртні напої. Під час розмови останній йому запропонував послугу, а саме за відповідну грошову винагороду у сумі 50 грн. та пляшку горілки виготовити пенсійне посвідчення інваліда 2 групи на його імя. На запропоновану пропозицію ОСОБА_1 погодився, після чого на слідуючий день знову зустрівся з чоловіком у вищевказаному кафе, взявши з собою фотокартку з власним зображенням для виготовлення пенсійного посвідчення

Під час зустрічі підсудний, переслідуючи мету ,спрямовану на виготовлення пенсійного посвідчення передав невстановленій слідством особі фотокартку з власним зображенням та надав останньому власні анкетні дані. Чоловік повернувся до кафе за 20-30 хв., передавши ОСОБА_1 пенсійне посвідчення серії АБ номер 148887, видане 26.04.2002 року управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва на імя підсудного. ОСОБА_1, отримавши вищевказане пенсійне посвідчення, яке завідомо для нього було видане у невстановленому законом порядку, залишив зберігати при собі з метою подальшого особистого використання для безкоштовного проїзду у громадському транспорті.

Відповідно до довідки №53/11 від 11.01.2010 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, ОСОБА_1 на обліку у вказаному управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Пенсійне посвідчення йому у встановленому законом порядку не видавалося.

Крім цього, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи при собі вищевказаним чином придбане та виготовлене посвідчення цього ж дня о 14 годині 30 хвилин використав його шляхом придбання на підставі вказаного документу у білетній касі залізничного вокзалу ст. Мотивилівка Південно-Західної залізниці пільгового квитка №014007 на безкоштовний проїзд в електропотязі на залізничному перегоні ст.ст. ОСОБА_2З.З ОСОБА_3З.З. Окрім того, ОСОБА_1 04.01.2010 року, перебуваючи проїздом на залізничному вокзалі ст. Миронівка П.З.З о 15 год. 32 хв. у білетній касі по вищевказаному підробленому пенсійному посвідченню придбав пільговий квиток № 2066692 на безкоштовний проїзд в електропотязі на залізничному перегоні ст.ст. ОСОБА_4З.З ОСОБА_3З.З

Того ж дня, 04.01.2010 року ОСОБА_1, перебуваючи на залізничному вокзалі ст. Миронівка П.З.З, був затриманий працівниками міліції, якими у останнього при понятих було виявлено та вилучено пенсійне посвідчення серії АБ №148887 видане26.04.2002 року управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва на імя підсудного, яке являється підробленим документом та два пільгові проїзні квитки,придбані на підставі вказаного посвідчення.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та пояснив, що дійсно на даний час не являється особою-пенсіонером та у звязку з цим ніколи не отримував у встановленому законодавством порядку України на своє імя будь-яких документів що посвідчують даний стан особи.

Приблизно у другій половині вересня 2007 року у денний час він, перебуваючи у кафе, розташованому у Святошинському районі м. Києва, познайомився з чоловіком віком близько 40-50 років, з яким вони сиділи за одним столиком та розпивали спиртні напої. Під час розмови чоловік йому запропонував послугу, а саме за відповідно грошову винагороду у сумі 50 грн. та пляшку горілки виготовити пенсійне посвідчення інваліда 2 групи на його імя. На запропоновану пропозицію ОСОБА_1 погодився.

Наступного дня він знову зустрівся з чоловіком і передав йому фотокартку з власним зображенням та повідомив свої анкетні дані. Невідомий повернувся до кафе за 20-30 хв., передавши йому пенсійне посвідчення серії АБ номер 148887, видане 26.04.2002 року управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва на імя ОСОБА_1.

Після цього протягом тривалого часу він дане посвідченя не використовував, але так як останнім часом коштів на проїзд у транспорті стало бракувати, він почав використовувати дане посвідчення для проїзду в електропотягах приміського сполучення. Так, на початку грудня 2009 року він на ст. Миронівка у білетній касі придбав квиток на безкоштовний проїзд до ст. Київ- Пасажирський та 04.01.2010 року ще раз використав для придбання квитка до ст. Київ-Пасажирський. Цього ж дня під час перебування на залізничному вокзалі ст. Миронівка близько 16 години його було запрошено працівниками міліції до чергової частини ЛВ на ст. Миронівка для перевірки документів, де і було виявлено та вилучено вказане посвідчення разом з придбаними квитками.

У вчиненому кається, просить суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.299 ЦПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного,дослідженням даних,що характеризують особу винного,оскільки ці докази ніким не оспорюються,підсудний та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин,вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності,суд прийшов до висновку, що підсудний незаконно підробив посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і яке надає право або звільняє від обов'язків, з метою його використання за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 358 ч.2 КК України. Крім того,підсудний неодноразово використовував завідомо підроблене пенсійне посвідчення, а тому його дії за ч.3 ст.358 КК України органом досудового слідства кваліфіковані правильно.

При призначенні підсудному міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу підсудноого, який позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд вважає щире каяття підсудного, його правдиві покази, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання,тяжких наслідків від його дій не настало.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, його майнового стану, суд вважає за можливе відповідно до ст.69 КК України перейти до іншого, більш м»якого покарання, передбаченого санкцією ст.358 ч.2 КК України і призначити основне покарання у вигляді штрафу.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що покарання підсудному слід обрати у вигляді штрафу.

Речовий доказ підроблене посвідчення та два пільгових квитка залишити в матеріалах справи (а.с.37-38)

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ст.ст.358 ч.2,358 ч.3 КК України і призначити покарання:

за ч.2 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700грн.)

за ч.3 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510грн.)

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700грн.)

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речовий доказ - підроблене посвідчення та два пільгових квитка- залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 днів в апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко