АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1992/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/32/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 03 лютого 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким застосувати до нього положення Закону україни Про амністію у 2014 році та скоротити наполовину невідбуту ним частину покарання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році як необгрунтованого.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що згідно даних особової справи, ОСОБА_6 , на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році, не був засуджений та не відбував покарання у виді позбавлення волі, що не дає підстав для застосування щодо останнього ст. 6 зазначеного Закону.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції зробив безпідставний та хибний висновок про відсутність підстав для застосування до нього ЗУ Про амністію у 2014 році. Так, ОСОБА_6 набув статус засудженого впродовж строку дії ЗУ Про амністію у 2014 році, що слугує підставою для застосування до нього положень зазначеного Закону.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, як законну та обгрунтовану.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_6 та адміністрації Софіївської ВК № 45 надійшли клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, ОСОБА_6 в суді першої інстанції просив суд задовольнити його клопотання про застосування Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, на підставі ст. 6 зазначеного Закону.

Відповідно до положень статті 6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, з наступними змінами, підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Згідно статті 11 Закону України Про амністію у 2014 році, особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 19 квітня 2014 року.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм Закону України Про амністію у 2014 року слідує, що стаття 6 ЗУ Про амністію у 2014 році може бути застосована до осіб, що на день набрання чинності цим Законом уже відбували покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст.263 ч.1, 309 ч.2, 307 ч.1, ч.2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього особистого майна.

Таким чином, на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році ОСОБА_6 не був засудженим та не відбував покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у застосуванні до нього ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки, останній не є суб`єктом, на який поширюється дія статті 6 Закону України Про амністію у 2014 році.

При цьому колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого статей 1-5 ЗУ Про амністію у 2014 році та погоджується з висновками суду першої інстанції з цього приводу.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвала Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, якою ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році - без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4