Ухвала іменем україни 22 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3,
при секретарі з участю прокурора ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 13 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2014 року щодо нього.

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 13 листопада 2013 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов'язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в доход держави витрати на проведення експертиз у сумі 7221,60 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2014 року, вирок Волноваського районного суду Донецької області від 13 листопада 2013 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.4 ст.296 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, 22 червня 2013 року о 19 год, ОСОБА_6, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у громадському місці, поблизу будинку №169 по вул. Леніна в м. Волноваха Донецької області, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, бажаючи продемонструвати свою перевагу над іншими, використовуючи нікчемний привід, а саме: конфлікт, який виник напередодні між його дружиною ОСОБА_7 з потерпілими ОСОБА_8, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - складним ножем, діючи з особливою зухвалістю, поводячись нахабно по відношенню до осіб похилого віку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, демонстративно спричинив ушкодження автомобілю марки «Nissan-Аlmеrа», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9 - порізав вказаним ножем шину лівого заднього колеса автомобіля. На прохання ОСОБА_8 зупинити хуліганські дії, яка схопила його за руку, чинив опір і кілька разів навмисно вдарив її кулаком в якій тримав складний ніж в груди та плече, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_6 складним ножем порізав шину лівого переднього колеса автомобіля ОСОБА_9, наніс два пошкодження цим ножем на поверхні лівої частини капота автомобіля і на лівому крилі. На прохання ОСОБА_9 припинити протиправні дії, ОСОБА_6 з особистою зухвалістю навмисно вдарив його кілька разів кулаком в якій тримав складний ніж, в область лівого плеча, чим створив реальну загрозу здоров'ю та життю потерпілого та спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

В цей час ОСОБА_6 навмисно наніс кулаком в якій тримав складний ніж і створюючи реальну загрозу життю та здоров'ю ОСОБА_8, кілька ударів в область шиї, обличчя, голови, по тілу, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження.

При цьому, ОСОБА_6, не реагуючи на прохання неповнолітньої онуки потерпілих ОСОБА_10, 1996 року народження, припинити свої хуліганські дії, навмисно, з особливою зухвалістю застосував до неї фізичне насильство, а саме рукою здавив їй шию та тримаючи цією ж рукою за волосся, кулаком руки, в якій тримав складний ніж, вдарив її в голову та ліве плече, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкоджень.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_6, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи неповагу до суспільства, зневажливо ставлячись до потерпілих, у їхній присутності - двох потерпілих і однієї неповнолітньої, навмисно складним ножем порізав шину правого заднього колеса автомобіля потерпілого ОСОБА_9, тобто навмисно пошкодив його майно, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3272 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти касаційної скарги та просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги і письмової заяви засудженого ОСОБА_6, в якій він просив касаційну скаргу задовольнити у повному обсязі та розглядати без його участі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою вину у вчинені злісного хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в зухвалій, нахабній поведінці, безпричинному побитті трьох потерпілих зі спричиненням кожному з них легких тілесних ушкоджень, двоє з яких є особами похилого віку, а одна неповнолітня, зі спричиненням матеріальних збитків, пов'язані з опором особі потерпілої (ОСОБА_8.), яка припиняла хуліганські дії, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, визнав частково. При цьому зазначив, що нікого не бив, ножем не погрожував, нікого взагалі не бив, шини автомобіля потерпілого порізав через неприязнь до ОСОБА_8, які сварилися з його дружиною, був тверезий.

На підставі пояснень засудженого, пояснень ОСОБА_9, ОСОБА_10, свідчень ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, даних, що містяться у висновках судово-медичних експертиз №91 (в) від 31 липня 2013 року, №90 (в) від 31 липня 2013 року, №92(в) від 24 липня 2014 року, судової автотоваровідчої експертизи №3221/28 від 25 липня 2013 року, експертизи холодної зброї, трасологічної експертизи, експертизи матеріалів, речовин та згідно висновку експертизи холодної зброї, трасологічної експертизи, експертизи матеріалів, речовин та виробів №3218/05, 3219/05, 3220/09, 3267/17, 3287/15 від 25 липня 2013 року та інших доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікував його дії за ч.4 ст.296 КК України та призначив покарання.

Доводи засудженого про відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення є безпідставними, оскільки в його діях наявні усі елементи складу закінченого правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6, судом враховано обставини і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, в тому числі про які йде мова в касаційній скарзі засудженого, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтями 65, 75 КК України.

Викладений у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції висновок, про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України та подальшого звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, є обґрунтованим, судом наведені мотиви такого рішення.

Крім того, доводи касаційної скарги, які за змістом є аналогічними доводам апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою засудженого, яку суд визнав необґрунтованою та навівши відповідні мотиви, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.

Порушень норм кримінального і кримінального процесуального закону, які могли б бути підставами для скасування судових рішень по даному кримінальному провадженню не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 13 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1.