Єдиний унікальний номер 205/728/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

представника ДВК №89 - ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

начальника СТЛ при ВК №89 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпропетровську заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, раніше судимого, про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з хворобою, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.2 ст.199, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано строк перебування під вартою з 06.05.2011 року по 11.05.2014 року. Початок строку - 12.05.2011 р., кінець строку 06.11.2017 року.

В своїй заяві засуджений ОСОБА_7 просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі ст.84 КК України в зв`язку з наявністю у нього тяжких захворювань.

Суд, дослідивши доводи засудженого викладені у його заяві, матеріали особової справи та медичну картку з історію хвороби, висновки спеціальної лікарської комісії, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 і його захисника, які наполягали на задоволенні заяви, заслухавши позицію прокурора, який заперечував проти задоволення заяви, пояснення начальника СТЛ при Дніпропетровській ВК №89 та лікарів СТЛ, які вважали, що медичні показники стану здоров`я засудженого ОСОБА_7 не перешкоджають подальшому відбуттю покарання, обґрунтовано вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого від 14.05.2015 року, ОСОБА_7 скаржився на головний біль, нудоту, щоденні запаморочення, пронос до 8 разів на добу, задишку під час фізичних навантажень.

В результаті медичного обстеження засудженого ОСОБА_7 було встановлено наступний анамнез: «ВІЛ-інфекцію вперше виявлено в 2006 році на волі. Туберкульоз легенів вперше виявлено в 2006 році на волі. Неодноразово лікувався на волі та у МПВ. З березня 2014 року знаходиться на диспансерному обліку за категорією 5.1 (клінічне вилікування туберкульозу). Хронічний гепатит «С» (виявлено у 2006 році на волі). З 2008 року визнаний інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. 19.01.2015 року прибув у задовільному стані до СТЛ при Дніпропетровській ВК №89 для продовження групи інвалідності.

Об`єктивно: зріст 180 см, вага 64 кг, дефіцит ваги тіла 9%. Загальний стан хворого відносно задовільний, стабільний. Хворий повністю себе обслуговує та сторонньої допомоги не потребує. Шкіряні покрови бліді, вологі, ПЖК розвинута достатньо. Деякі групи периферійних лімфовузлів збільшені (до 0,5 см), безболісні при пальпації. Температура тіла - 36,5 С?, ЧДР 18 за хвилину. В легенях дихання везикулярне, хрипів немає. Тони серця чисті, ритм збережений. ЧСС 90 за хвилину, артеріальний тиск 150/90 мм.рт.ст. Живіт м`який, при пальпації помірно безболісний в епігастрії та правому підребер`ї. Печінка +1,5 см. Селезінка не палькується. Симптом Пастернацького негативний з обох боків. Відправлення сечовипускання (зі слів пацієнта) - часте, безболісне, стул (зі слів пацієнта) до 8 разів на добу, рідкий. Набряків немає.

Додатковими дослідженнями було встановлено аналіз СD4:
- 23.05.2013 р. 162 кл./6%;
- 25.09.2013 р. 126 кл./7%;
- 27.03.2014 р. 104 кл./6%;
- 29.01.2015 р. 161 кл./8% (збільшення на фоні АРВ-терапії);
- 09.04.2015 р. 188 кл./8% (збільшення на фоні АРВ-терапії).
Одночасно з цим у засудженого ОСОБА_7 встановлено такий діагноз: «ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія. Залишкові зміни (03.2014 р.) після перенесеного туберкульозу верхньої частки правої легені. Категорія диспансерного нагляду 5.1. Хронічний гепатит «С», фаза мінімальної активності. ВСД за змішаним типом. Астенічний синдром. Дихальна недостатність 0-го ступеню. Серцева недостатність 0-го ступеню. Дефіцит ваги тіла 9%».

На підставі проведеного обстеження засудженого ОСОБА_7 лікарська спеціальна комісія дійшла висновку, про те, що, враховуючи анамнез, дані клініко-лабораторних обстежень і об`єктивного огляду засудженого, загальний стан здоров`я пацієнта, засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я та його діагноз не підпадають під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», а ознаки хвороби, що перешкоджають останньому відбувати покарання, відсутні.

Як пояснили в судовому засіданні лікар-інфекціоніст ОСОБА_8 , а також завідуючий інфекційним відділенням при спеціальній лікарні Дніпропетровської ВК №89 ОСОБА_9 , в якій засуджений ОСОБА_7 знаходився під час проходження медичної комісії для продовження йому групи інвалідності, у засудженого дійсно є наявними ряд хвороб, які зазначені у «Переліку захворювань, і є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання». Однак при цьому лікарі-доповідачі зауважували на тому, що, беручи до уваги всі формальні ознаки, а також фактичний стан здоров`я ОСОБА_7 , який спостерігався і досліджувався лікарями у його динаміці, останній може продовжити відбувати покарання, оскільки під час надання йому лікувальної терапії, простежувалася позитивна тенденція до покращення стану здоров`я засудженого, що вказує на те, що наявні у нього тяжкі хвороби не перешкоджають відбуванню ним покарання в умовах позбавлення волі в установі виконання покарань.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

При цьому, тяжкість вчиненого злочину визначається згідно зі ст.12 КК України. Особу засудженого характеризують поведінка під час відбування покарання, дисциплінованість, ставлення до праці, ступінь виправлення, ухилення від призначеного лікування тощо.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Виявлення захворювання у засуджених покладається на спеціальні лікарські комісії.

Виходячи з досліджених матеріалів, враховуючи пояснення в судовому засіданні медичних фахівців, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я не підпадає під дію «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, а наявні у нього захворювання, не перешкоджають його подальшому відбуванню покарання у місцях позбавлення волі, в зв`язку з чим, він не може бути звільненим.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.84 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою відмовити.

На ухвалу можуть бути подані апеляції в судову палату по кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя

Секретар -