Справа № 1- 451/12
СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2013 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Орленка В.В.

при секретарі - Гусак І.Ю.

за участю:

прокурора - Бицюка О.М.

захисників адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, народився 15.11.1985 року в с. Чапаївка Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою - Черкаська область, Золотоніський район, с. Чапаївка, вул. Франка, 11 а, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, 13.05.2011 року, знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_4, що в м. Черкаси по вул. Університетська, 33, вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_5, під час вчинення яких заволодів грошовими коштами останнього, що виразилося в тому, що він, маючи умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись давнім знайомством з ОСОБА_5, переконав останнього, що являється одним із керівників приватного підприємства « Сігма Д », на якому в дійсності не працював, та склавши на останнього враження порядної та обовязкової людини, просив грошові кошти у останнього в сумі 20 000 грн., мотивуючи це тим, що вказані гроші він має вкласти в розвиток вказаного підприємства, та зобовязався в подальшому повернути вказані гроші, але не маючи наміру на їх повернення, своїх зобовязань не виконав, а витратив отримані від ОСОБА_5 гроші на власні потреби, і таким чином умисно, шляхом зловживання довірою, з корисливих спонукань, заволодів грошима в сумі 20 000 грн., які належали ОСОБА_5, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, повторно, 24.05.2011 року, знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_4, що в м. Черкаси по вул. Університетська, 33, вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_5, під час вчинення яких заволодів грошовими коштами останнього, що виразилося в тому, що він, маючи умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись давнім знайомством з ОСОБА_5, переконав останнього, що приватному підприємству « Сігма Д », на якому він нібито працює керівником, та склавши на останнього враження порядної та обовязкової людини, просив грошові кошти у останнього в сумі 15 000 грн., мотивуючи це тим що вказані гроші він має вкласти в розвиток вказаного підприємства, та зобовязався в подальшому повернути вказані гроші, але не маючи наміру на їх повернення своїх зобовязань не виконав, а витратив отримані від ОСОБА_5 гроші на власні потреби, і таким чином, умисно, шляхом зловживання довірою, з корисливих спонукань, заволодів грошима в сумі 15 000 грн., які належали ОСОБА_5, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, повторно, 17.10.2011 року, перебуваючи в приміщенні офісу приватного підприємства « Сігма Д », розташованого в районі парку 30 років Перемоги м. Черкаси, вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_6, під час вчинення яких заволодів грошовими коштами останнього, що виразилося в тому, що він, маючи умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись знайомством з ОСОБА_6, переконавши останнього в тому що він є одним із керівників ПП « Сігма Д », та склавши на останнього враження порядної та обовязкової людини, просив грошові кошти у останнього в сумі 16 000 грн., мотивуючи це тим, що вказані гроші він має вкласти в розвиток вказаного підприємства, та зобовязався в подальшому повернути вказані гроші, з відсотками, але не маючи наміру на їх повернення своїх зобовязань не виконав, а витратив отримані від ОСОБА_6 гроші на власні потреби, і таким чином, умисно, шляхом зловживання довірою, з корисливих спонукань, заволодів грошима в сумі 16 000 грн., які належали ОСОБА_6, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що він дійсно отримував кошти від потерпілих, а саме : двічі в травні 2011 року від ОСОБА_5, та один раз в жовтні 2011 року від ОСОБА_6. Вказані кошти він використав для придбання обладнання та програмного забезпечення для діяльності приватного підприємства « Сігма Д », неофіційним засновником та керівником якого він являвся. Вказане підприємство надавало послуги по охороні, і вказане обладнання було потрібне для розширення клієнтської бази та збільшення обсягів виконуваної роботи. Жодних документів, підтверджуючих придбання такого обладнання, в нього не має, він такі документи не отримував. В подальшому в підприємства почалися проблеми, і воно фактично припинило свою діяльність. Вину не визнає, так як вважає, що в даному випадку мали місце цивільно правові відносини.

В подальшому, в ході судового розгляду справи, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, заявлені цивільні позови визнав повністю.

Вина підсудного ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджується :

за ч. 1 ст. 190 КК України по епізоду заволодіння коштами ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, що мав місце 13.05.2011 року:

- даними протоколу усної заяви ОСОБА_5 від 28.05.2012 року про вчинення відносно нього злочину підсудним ( а. с. 6 );

- показами потерпілого ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтримав свої покази, дані на досудовому слідстві та пояснив, що в травні 2011 року він на прохання підсудного дав останньому 20 000 грн., які, зі слів підсудного, були потрібні для закупівлі пультів охоронного обладнання на ПП « Сігма Д ». При цьому потерпілий зі слів та з поведінки підсудного зрозумів, що останній являється одним із керівників даного підприємства; що підприємство є перспективним та має ліцензію на охоронну діяльність. Передача коштів відбувалася 13.05.2011 року в присутності нотаріуса та із складанням відповідної заяви, засвідченої нотаріусом. ОСОБА_3 обіцяв повернути кошти до 13.08.2011 року, однак до цього часу кошти не повернуті, а підсудний почав від нього переховуватися;

- даними протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5, в ході якої останній підтвердив свої покази та викрив злочинні дії ОСОБА_3 ( а. с. 96 99 );

- даними протоколу огляду речових доказів від 17.10.2012 року, в ході якого було оглянуто заяви від імені ОСОБА_3 про отримання коштів від потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 35 000 грн. ( а. с. 105 );

- показами свідка ОСОБА_7 ( з 2010 року співзасновника ПП « Сігма Д » ), оголошеними в судовому засіданні, про те, що його знайомий ОСОБА_3, з літа 2010 року виявив бажання працювати на даному підприємстві в якості водія та рекламного агента. Офіційно працевлаштований на ПП « Сігма Д » ОСОБА_3 ніколи не був, але іноді виконував деякі доручення свідка за окрему винагороду. Свідку відомо що ОСОБА_3 позичав гроші під відсотки у різних людей, приводив їх до офісу ПП « Сігма Д » та видавав себе за одного з його керівників для того, щоб переконати їх в тому, що в нього є стабільні доходи та добра репутація. Також свідку відомо, що ОСОБА_3 позичив гроші у братів ОСОБА_5 та до цього часу їх не повернув (а. с. 89 90 );

за ч. 2 ст. 190 КК України по епізоду заволодіння коштами ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, що мав місце 24.05.2011 року :

- даними протоколу усної заяви ОСОБА_5 від 28.05.2012 року про вчинення відносно нього злочину підсудним ( а. с. 6 );

- показами потерпілого ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтримав свої покази, дані на досудовому слідстві та пояснив, що в травні 2011 року він на прохання підсудного дав останньому 15 000 грн., які , зі слів підсудного, були потрібні для закупівлі обладнання на ПП « Сігма Д ». При цьому потерпілий зі слів та з поведінки підсудного зрозумів, що останній являється одним із керівників даного підприємства; що підприємство є перспективним та має ліцензію на охоронну діяльність. Передача коштів відбувалася 24.05.2011 року в присутності нотаріуса та із складанням відповідної заяви, засвідченої нотаріусом. ОСОБА_3 обіцяв повернути кошти до 24.09.2011 року, однак до цього часу кошти не повернуті, а підсудний почав від нього переховуватися;

- даними протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5, в ході якої останній підтвердив свої покази та викрив злочинні дії ОСОБА_3 ( а. с. 96 99 );

- даними протоколу огляду речових доказів від 17.10.2012 року, в ході якого було оглянуто заяви від імені ОСОБА_3 про отримання коштів від потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 35 000 грн. ( а. с. 105 );

- показами свідка ОСОБА_7 ( з 2010 року співзасновника ПП « Сігма Д » ), оголошеними в судовому засіданні, про те, що його знайомий ОСОБА_3, з літа 2010 року виявив бажання працювати на даному підприємстві в якості водія та рекламного агента. Офіційно працевлаштований на ПП « Сігма Д » ОСОБА_3 ніколи не був, але іноді виконував деякі доручення свідка за окрему винагороду. Свідку відомо що ОСОБА_3 позичав гроші під відсотки у різних людей, приводив їх до офісу ПП « Сігма Д » та видавав себе за одного з його керівників для того, щоб переконати їх в тому, що в нього є стабільні доходи та добра репутація. Також свідку відомо, що ОСОБА_3 позичив гроші у братів ОСОБА_5 та до цього часу їх не повернув (а. с. 89 90 );

за ч. 2 ст. 190 КК України по епізоду заволодіння коштами ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою, що мав місце 17.10.2011 року :

- даними протоколу усної заяви ОСОБА_6 від 28.05.2012 року про вчинення відносно нього злочину підсудним ( а. с. 15 );

- показами потерпілого ОСОБА_6, який в судовому засіданні підтримав покази, дані на досудовому слідстві, та пояснив, що в жовтні 2011 року він на прохання підсудного передав останньому кошти в сумі 16 000 грн. для придбання обладнання для охоронних систем ПП « Сігма Д », де на той час працював потерпілий, однак вказане обладнання підсудний не придбав, а через деякий зник, змінив телефон та місце проживання;

- даними протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6, в ході якої останній підтвердив свої покази та викрив злочинні дії ОСОБА_3 ( а. с. 100 102 );

- даними протоколу огляду речових доказів від 17.10.2012 року, вході якого було оглянуто розписку ОСОБА_3 про отримання у ОСОБА_6В, в борг 17 000 грн. ( а. с. 93 );

- показами свідка ОСОБА_7 ( з 2010 року співзасновника ПП « Сігма Д » ), оголошеними в судовому засіданні, про те, що його знайомий ОСОБА_3, з літа 2010 року виявив бажання працювати на даному підприємстві в якості водія та рекламного агента. Офіційно працевлаштований на ПП « Сігма Д » ОСОБА_3 ніколи не був, але іноді виконував деякі доручення свідка за окрему винагороду. Свідку відомо що ОСОБА_3 позичав гроші під відсотки у різних людей, приводив їх до офісу ПП « Сігма Д » та видавав себе за одного з його керівників для того, щоб переконати їх в тому, що в нього є стабільні доходи та добра репутація. Також свідку відомо, що ОСОБА_3 позичив гроші у братів ОСОБА_6 та до цього часу їх не повернув (а. с. 89 90 ).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що предявлене підсудному обвинувачення доведене.

Початкове невизнання вини підсудним суд оцінює як обраний спосіб захисту, переслідуючий мету уникнення відповідальності за скоєне.

Доводи підсудного про витрачання отриманих коштів від потерпілих на потреби підприємства « Сігма Д » ( неофіційним керівником та засновником якого він начебто був ) спростовуються матеріалами справи, зокрема :

- показами свідка ОСОБА_7 про те, що підсудний на роботу в дане підприємство оформлений не був, а виконував разові доручення;

- показами потерпілого ОСОБА_6 ( який працював на ПП « Сигма Д » ), що після того, як він віддав кошти підсудному, обладнання на підприємство не поставлялося;

- показами обох потерпілих, що після того як вони почали розшукувати підсудного з вимогою повернути отримані від них кошти, то підприємство вже не працювало і жодних активів в даного підприємства не було;

- показами самого підсудного, який в судовому засіданні при відповідях на запитання суду плутався в своїх поясненнях та виявив повну необізнаність в питаннях документообігу та роботи підприємства ( в яких засновник чи реальний керівник субєкта повинен орієнтуватися ).

Крім цього, вказані покази підсудного повністю спростовуються зібраними в ході слідства документами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме :

- даними відповіді з УПФУ в м. Черкаси № 15249/06 від 05.09.2012 року, згідно яких ОСОБА_3 серед переліку застрахованих осіб та відрахування з них внесків по ПП « Сигма Д » за 2011 2012 рік не значиться ( а. с. 118 120 );

- даними листа з Черкаського міського центру зайнятості № 06-09/4085 від 28.08.2012 року, згідно яких ОСОБА_3 в звітах ПП « Сигма Д » за 2011 рік як прийнятий працівник не значиться (а. с. 123 124 );

- даними довідки з УПМ ДПС у Черкаській області від 26.07.2012 року, згідно якої директором та головним бухгалтером ПП « Сигма Д » являється ОСОБА_8, а засновниками даного підприємства є ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ( а. с. 134 );

- даними роздруківки електронного примірника розрахунку сплати єдиного податку субєктом малого підприємництва юридичною особою ПП « Сигма Д » за 4 квартал 2011 року, згідно яких директором та головним бухгалтером вказаного підприємства є ОСОБА_8 ( а. с. 135 136 );

- даними відповіді з УПМ ДПС у Черкаській області № 16200/07-407 від 26.07.2012 року, згідно яких УПМ ДПС у Черкаській області не володіє інформацією відносно ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 ( а. с. 137 ).

Також суд приймає до уваги, що покази потерпілих щодо обставин заволодіння їх коштами з боку підсудного є послідовними та узгоджуються між собою та матеріалами кримінальної справи; їх аналіз свідчить про наявність в діях підсудного певної системи, спрямованої на вчинення шахрайства.

Все вищевикладене в своїй сукупності повністю спростовує твердження підсудного щодо його невинуватості та його намагання переконати суд в наявності в даних випадках цивільно правових відносин.

Покази свідка ОСОБА_10, дані ним в судовому засіданні, суд оцінює критично, оскільки вони є непослідовними та протирічать іншим матеріалам справи ( в т. ч. і показам самого підсудного), а тому суд враховує його покази, дані на досудовому слідстві.

При цьому суд вважає зайвою подвійну кваліфікацію дій підсудного за ч. 2 ст. 190 КК України по кожному по епізоду заволодіння коштами ОСОБА_5 24.05.2011 року та по епізоду заволодіння коштами ОСОБА_6 17.10.2011 року, і кваліфікує його дії по цих обох епізодах за ч. 2 ст. 190 КК України.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує :

- за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство );

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство ), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу підсудного, який по місцю проживання характеризується позитивно ( а. с. 124 ), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а. с. 128 ); раніше не судимий ( а. с. 130 ), має на утриманні батьків похилого віку та неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2; має незадовільний стан здоровя.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд вважає часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином ( остаточні позовні вимоги, з врахуванням часткового відшкодування збитків 29 000 грн. ), на підставі ст. 1166 ЦК України підлягає до повного задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином ( остаточні позовні вимоги, з врахуванням часткового відшкодування збитків 14 000 грн. ), на підставі ст. 1166 ЦК України підлягає до повного задоволення.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст. 81 КПК України (1960 року ).

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, приймаючи до уваги дані про особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, позицію потерпілих, які просили суд не призначати підсудному реальний термін відбування покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, без реального відбування покарання, із застосуванням іспитового строку.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України ( 1960 року ), суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за :

- ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 1 ( одного ) року обмеження волі;

- ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 ( двох ) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді 2 (двох ) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 ( одного ) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу КВС; повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично зявлятися для реєстрації в ОКВС.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набуття вироком чинності змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 29000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 14 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази:

- заяви від імені ОСОБА_3 про отримання коштів від ОСОБА_5, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому за належністю;

- розписку від імені ОСОБА_3 про отримання коштів від ОСОБА_6, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому за належністю;

На вирок протягом 15 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий В.В. Орленко