Провадження № 11-сс/780/465/14 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 04.11.2014

УХВАЛА
Іменем України
04 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта, АР Крим, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 405 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні військової прокуратури Білоцерківського гарнізону знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000033 від 20.10.2014, в ході якого встановлено, що в травні 2013р. Святошинським РВК м. Києва ОСОБА_9 призваний на строкову військову службу, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 у військовому званні «солдат».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2013р. №234 ОСОБА_9 призначено на посаду водія електрика лісозаготівельного відділення ремонтного взводу технічної роти технічного батальйону, яку він займає по даний час.

20 жовтня 2014 року близько 6 год. 05 хв. лейтенант ОСОБА_10 , домагаючись у зв`язку з виконанням обов`язків з військової служби від підлеглого солдата ОСОБА_9 додержання розпорядку дня та правил внутрішнього розпорядку, зробив останньому усне зауваження щодо невиконання сигналу «підйом».

ОСОБА_9 , являючись військовослужбовцем частини НОМЕР_1 Збройних сил України, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту ЗС України, перебуваючи в приміщенні казарми технічного батальйону вказаної військової частини, будучи невдоволеним правомірною вимогою начальника щодо своєчасного підйому з ліжка, наніс потерпілому ОСОБА_10 , який являється командиром ремонтного взводу технічної роти технічного батальйону і являється для ОСОБА_9 прямим начальником за службовим становищем і військовим званням, один удар металевою трубою від бильця солдатського ліжка в область надлопаткової ділянки справа, чим заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин по задній поверхні правого плечового суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_9 , в порушення військової дисципліни та порядку підлеглості, висловив на адресу ОСОБА_10 погрозу вбивством та заподіяння тілесних ушкоджень, повідомивши останнього, що наступного разу заб`є його до смерті, що тим було сприйнято як реальну загрозу для його життя та здоров`я.

Прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізону звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, покарання за вчинення яких передбачає позбавлення волі, одне з інкримінованих йому кримінальних правопорушень відноситься до категорії тяжких, а тому, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає за доцільне застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року клопотання прокурора задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обгрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з правопорушень відноситься до категорії тяжких, а тому, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід саме у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи зазначену ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, обрати ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що органом досудового розслідування не було надано, а слідчим суддею не було встановлено переконливих і достатніх доказів того, що підозрюваний ОСОБА_9 , перебуваючи на волі буде ухилятися від слідства чи суду, перешкоджатиме у встановленні істини по справі чи виконанню процесуальних рішень, а також, що продовжуватиме злочинну діяльність та буде незаконно впливати на потерпілого і свідків. Вважає, що доводи та посилання органу досудового розслідування та слідчого судді ґрунтується на припущеннях, оскільки не було обґрунтовано досліджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також вказує на те, що застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою суперечить положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, звертає увагу на те, що слідчим суддею в ухвалі не було зазначено поряд з датою закінчення дії ухвали також і час, до якого саме уповноважена особа закладу, в якому тримається під вартою підозрюваний ОСОБА_9 повинна тримати останнього.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін кримінального провадження: захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного, який просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги закону були дотримані слідчим суддею.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні військової прокуратури Білоцерківського гарнізону знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 405 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 20.10.2014.

23 жовтня 2014 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 405 КК України.

З ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував положення вищенаведених норм процесуального закону. В наданих до суду матеріалах кримінального провадження є наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 405 КК України та враховуючи дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, безпосередні обставини скоєння злочину, його суспільну небезпеку, характер і спосіб вчинення, та для запобігання ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_9 під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують, тому, з огляду на наведене, посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3