Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка К.А.,

суддів Новіцького Е.Й., Нікітіна О.С., за участі прокурора Замороза О.Р., засудженого ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затверджував обвинувальний висновок та засудженого ОСОБА_1 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, молдаванина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, проживає с. рівне, вул.. Островського, 22 Новоукраїнського району, Кіровоградської області, судимого:

-22.02.2001 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ст.ст.206 ч.2, 189 ч.2 КК України (в ред.1960 року) до З років позбавлення волі;

-31.10.2001 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ст.15-153 ч.І, ст.153 ч.2, ст.152 ч.2 КК України ст.ст.70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 25.10.2007 року на 2 місяці 22 дня.

засуджено за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.289 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі. В силу ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 6 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27 березня 2009 року близько 2 год. в стані алкогольного спяніння, мотоциклом потерпілого ОСОБА_3 «Днепр-12», рухалися по вул. Кірова в с. Рівне Новоукраїнського району. Через деякий час засуджений зупинив мотоцикл та почав наносити удари потерпілому в різні частини тіла, так як потерпілий вимагав повернути мотоцикл. Після цього засуджений забрав у потерпілого мобільний телефон «Нокіа-1100» з стартовим пакетом, вартістю 100 грн. після чого засуджений заволодів даним транспортним засобом та поїхав у невідомому напрямку, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

В зміненій апеляції прокурор просить вирок районного суду змінити, привівши його у відповідність з вимогами ст.375 КПК України, помякшивши покарання засудженому за сукупністю вироків до 5 років позбавлення волі.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду першої інстанції, мотивуючи тим, що даний злочин він не вчиняв. Також вказує на те, що суд не взяв до уваги, що за місцем проживання він характеризується з позитивної сторони, на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляцію засудженого, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що змінена апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки районного суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого та незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, повторно, ґрунтуються на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказів.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_3, він, 26.03.2009 року приїхав до бару «Корона», де замовив порцію пельменів та горілку. Близько 2-ї год. бар зачинявся і він вирішив їхати додому та почав заводити мотоцикл, до нього в цей час підійшов засуджений, якого раніше він не знав і почав насильно забирати кермо, протидіяти останньому не міг, так як був напідпитку. ОСОБА_1 сів за кермо, він позаду. Проїхавши 200 м. Саченко О.М. вирішив забрати кермо, але засуджений ударом в обличчя збив його з ніг, та сівши зверху, наносив удари кулаками в обличчя і по тулубу. При цьому, розстебнув куртку і з внутрішнього кармана забрав мобільний телефон «Нокіа-1100», завів мотоцикл та поїхав. Через деякий час він пішов до знайомого ОСОБА_4, який надав йому, потерпілому, необхідну допомогу, а вранці зателефонували до міліції.

Свідок ОСОБА_4 пояснював, що після опівночі до нього прийшов ОСОБА_5 та повідомив, що його побили і відібрали мобільний телефон та мотоцикл.

Свідок ОСОБА_6 пояснював, що ОСОБА_1 пояснення дав добровільно, під час зводин віч-на-віч підтвердив свідчення потерпілого.

Згідно висновку експерта тілесні ушкодження у ОСОБА_3 утворилися від дії тупого твердого предмету, а саме кисті руки зжатої в кулак, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без розладу здоровя.

(т.1 а.с.37)

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії засудженого за ст.186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, та за ст.289 ч.2 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, повторно.

У справі відсутні дані, що під час досудового слідства до ОСОБА_1 застосовувались незаконні методи збирання доказів, а також про інші порушення кримінально-процесуального закону, які б призвели до неправильного розгляду справи.

(т.2 а.с.42-43)

Призначаючи засудженому покарання, районний суд в повній мірі врахував, що він вчинив тяжкий, корисливий, кваліфікований злочин, в стані алкогольного спяніння, проте врахував як помякшуючі обставини те, що засуджений за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, хворіє на туберкульоз, а тому правильно дійшов висновку про можливість його виправлення в місцях позбавлення у межах санкцій норм, вказаних у законі.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.375 ПКП України після скасування вироку апеляційним судом суд першої інстанції розглядає справу у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При новому розгляді справи судом першої інстанції застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника у звязку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення.

За викладених обставин районний суд при повторному розгляді справи безпідставно посилив засудженому ОСОБА_1 покарання за ст.289 ч.2 КК України, призначивши йому за цим законом 6 років позбавлення волі, тоді як за першим вироком по цій справі ОСОБА_7 призначено 5 років позбавлення волі, а тому покарання за ч.2 ст.289 КК України слід зменшити до 5 років позбавлення волі.

При цьому суд призначив ОСОБА_1 покарання за ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому колегія суддів без ініціативи і отерпшого чи прокурора не вправі самостійно погіршити становище засудженого і призначити йому покарання за сукупністю вироків, застосувавши більш суворий принцип - принцип складання покарань.

За таких обставин остаточне покарання ОСОБА_1 за ст.70 КК України має бути призначене шляхом поглинення менш суворим покаранням більш суворим у межах 5 років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Змінену апеляції прокурора, який затверджував обвинувальний висновок задовольнити, апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Помякшити засудженому ОСОБА_1 покарання за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підстав ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_1 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: