У х в а л а

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А., Глоса Л.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 12 червня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на
судові рішення щодо ОСОБА_1, -

в
с т а н о в и л а:

вироком Маневицького
районного суду Волинської області від 4 травня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше судимого 21 лютого 2000 року за

ст.
17, ст. 93 п.п. “а”, “е”, “і”, ч.2 ст. 142 КК

України 1960 року на дев'ять років

позбавлення волі з конфіскацією майна,

23
травня 2005 року звільненого

умовно-достроково на два роки два
місяці

вісім днів,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 152 КК України на шість років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 153 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених
покарань, ОСОБА_1 визначено дев'ять років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК
України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 21 лютого 2000 року
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання
одинадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його особистою власністю.

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 22 серпня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він 7 листопада 2005 року приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи біля
складу дорожньо-експлуатаційній дільниці № НОМЕР_1 смт. Маневичі Волинської
області, яка розташована біля залізничного вокзалу, в стані алкогольного
сп'яніння, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, вчинив напад на ОСОБА_3 та заволодів її грошима у сумі 21 гривню.

Після того, завівши ОСОБА_3 в
лісовий масив біля вказаного складу, де із застосуванням фізичного насильства
та із погрозою його застосування, всупереч волі потерпілої, задовольнив статеву
пристрасть неприродним способом, а потім роздягнувши потерпілу та подолавши її
опір зґвалтував. Також ОСОБА_1 протягом тривалого часу неодноразово, всупереч
волі потерпілої, застосовуючи до неї фізичну силу та погрожуючи її
застосуванням, ґвалтував та задовольняв з нею статеву пристрасть неприродним
способом.

У касаційній скарзі та
доповнені до неї засуджений ОСОБА_1
вказує про свою непричетність у вчиненні інкримінованих йому злочинів,
посилається на допущену у справі однобічність та неповноту досудового слідства
і судового розгляду, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, істотні порушення кримінально-процесуального закону. Зокрема, засуджений
стверджує, що органи досудового слідства сфабрикували справу проти нього, а
вирок ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_3 та свідків, які
його обмовляють. Просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу закрити.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_2 також посилається на допущену у справі однобічність та неповноту
досудового слідства і судового розгляду, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального
закону. Вказує, що вирок ґрунтується на припущеннях. Просить судові рішення
щодо засудженого скасувати, а справу
закрити.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому
законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є
обґрунтованим.

Так, потерпіла ОСОБА_3 як
під час досудового слідства так і в судовому засіданні давала послідовні
показання та підтвердила, що 7 листопада 2005 року приблизно о 21 год. 40 хв.
біля залізничного вокзалу смт. Маневичі її наздогнав засуджений, який приставив
до шиї ножа та заволодів її грошима у
сумі 21 гривня. Після цього затягнув її у ліс, де погрожуючи позбавити її
життя, всупереч її волі, задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом, а
потім роздягнув її та неодноразово зґвалтував. На лівій руці бачила татуювання.

При проведенні відтворення обстановки
та обставин події потерпіла ОСОБА_3 підтверджувала свої показання, вказала
місце та обставини вчинення щодо неї злочинів ( а.с. 74-79).

Як убачається з показань
свідка ОСОБА_4, 7 листопада 2005 року приблизно о 22 год., йому подзвонила
ОСОБА_3 та повідомила, що її пограбували, а потім в лісовому масиві біля смт.
Маневичі неодноразово ґвалтували та задовольняли з нею статеву пристрасть
неприроднім способом.

Ці показання повністю узгоджуються
з даними протоколів заяви ОСОБА_3 від 8 листопада 2005 року ( а.с. 2), огляду
місця події та додаткового огляду місця події, виїмки та огляду речових
доказів, особистого обшуку засудженого.

Згідно з висновком
судово-криміналістичної експертизи № 92
від 6 грудня 2005 року сліди взуття, які були виявлені на місці події злочину,
ідентичні за груповою належністю з підошвою взуття, вилученого у ОСОБА_1 ( а.с.
150-154).

Згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 218 від 8 листопада 2005 року у засудженого під
час обстеження на його лівій руці було виявлено татуювання ( а.с. 55-56).

Згідно з висновком
судово-криміналістичної експертизи № 90
від 17 листопада 2005 року на пляшці з під горілки “Житомирська на бруньках.
Лагідна”, яка була вилучена під час огляду місця події та на гаманці ОСОБА_3,
який знаходився її в сумці, виявлено сліди пальців рук, які були залишені
засудженим ОСОБА_1 ( 141-145).

Згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 217 від 8 листопада 2005 року потерпілій були
заподіяні тілесні ушкодження, які утворилися внаслідок статевого акту ( а.с.
49-51).

Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів
передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України.

У процесі досудового
слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі
обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення
справи, тому колегія суддів вважає, що доводи скарг про невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність та неповноту
досудового і судового слідства, фальсифікацію доказів у справі, непричетність
ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих йому злочинів є безпідставними.

Покарання ОСОБА_1 призначено з
дотриманням вимог ст. 65 КК України і є справедливим.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок, при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1 в касаційному
порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч.1 ст. 398 КПК
України підстави для скасування або зміни судових рішень щодо засудженого
відсутні, колегія суддів вважає, що в задоволенні скарг має бути відмовлено.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в задоволенні
касаційних скарг захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 про перегляд вироку
Маневицького районного суду Волинської області від 4 травня 2006 року щодо
ОСОБА_1.

судді:

Синявський О.Г. Коротких О.А. Глос Л.Ф.