АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1637/13-
Номер провадження 11-кп/786/282/2013
Категоріяч. 3 ст. 185 КК України Т.З.
Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В.
Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року м. ПолтаваКолегія
суддів Судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Корсун
О.М.,

суддів:
Гонтар А.А., Давиденка Е.В.,

з участю секретаря
Котенко А.О.,

прокурора Гринь
А.С. ,

захисника
ОСОБА_2,

обвинуваченого
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження №
0000468 за апеляційною скаргою
прокурора прокуратури Хорольського
району Полтавської області та
апеляційною скаргою з поданими
доповненнями обвинуваченого ОСОБА_3 на
вирок Хорольського районного суду
Полтавської області від 3 вересня 2013
року,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Оріхів, Запорізької обл., мешканець
АДРЕСА_1,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3
роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднано невідбуту
частину покарання за вироком
Хорольського районного суду
Полтавської області від 8.04.2013 року у
виді 6 місяців позбавлення волі та
остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у
виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про долю речових
доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винуватим і засуджений за те, що він 7
липня 2013 року приблизно 12 год.00 год. за
адресою АДРЕСА_2, повторно шляхом
проникнення через вікно дачного
господарства таємно викрав
електромотор від пральної машини
«Волга», спричинивши ОСОБА_4
матеріальну шкоду у розмірі 400 грн..

В апеляційній скарзі прокурор, не
оспорюючи кваліфікацію дій
обвинуваченого, просить оскаржуваний
вирок скасувати та ухвалити новий
вирок, яким призначити покарання
ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185,71 КК України 5 років
позбавлення волі.

Прокурор свої вимоги мотивує
невідповідністю призначеного місцевим
судом покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого, внаслідок м'якості.

На його думку судом не в достатній мірі
враховано те, що ОСОБА_3 два рази
притягувався до кримінальної
відповідальності, даний злочин вчинив
в період іспитогового строку,
негативно характеризується, не працює.

В апеляційній скарзі з поданими
доповненнями обвинувачений,
посилаючись на те, що показання у суді
першої інстанції надавав під тиском
працівників міліції, просить вирок
Хорольського районного суду
Полтавської області від 3 вересня 2013
року скасувати та призначити новий
розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді; думку
прокурора Гринь А.С., яка, посилаючись
на законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення, не
підтримала принесену апеляційну
скаргу прокурором прокуратури
Хорольського району Полтавської
області та заперечувала проти
апеляційної скарги обвинуваченого
ОСОБА_3; доводи ОСОБА_3, який,
посилаючись на те, що давав визнавальні
показання у суді першої інстанції під
тиском працівників міліції, просив
вирок щодо нього скасувати та
призначити новий розгляд у суді першої
інстанції. Водночас не заперечував
того, що дійсно у суді першої інстанції
визнавав свою винуватість у вчиненні
злочину за який його засуджено і
стверджував, що працівники міліції не
здійснювали на нього тиск; захисника
ОСОБА_2, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги
прокурора, перевіривши матеріали
провадження, обговоривши доводи скарг,
колегія суддів приходить до
наступного.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
за який його засуджено є правильними і
апеляційним судом не перевіряються
щодо тих обставин провадження, які
ніким не оспорювалися під час судового
розгляду і дослідження яких було
визнано судом недоцільним відповідно
до положень частини третьої статті 349
КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК
України є правильною.

Як вбачається з журналу судового
засідання, аудіозапису судового
засідання і вироку суду розгляд справи
відбувався в порядку, передбаченому ч. 3
ст. 349 КПК України за згодою всіх
учасників судового провадження, при
цьому головуючим суддею було
роз'яснено обвинуваченому і іншим
учасникам судового провадження
порядок та наслідки розгляду справи в
порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК
України.

Згідно положень ч. 2 ст. 394 КПК України
судове рішення суду першої інстанції
не може бути оскаржене в апеляційному
порядку з підстав заперечення
обставин, які ніким не оспорювалися під
час судового розгляду і дослідження
яких було визнано судом недоцільним
відповідно до положень частини третьої
статті 349 КПК України.

За змістом апеляційної скарги з
поданими доповненнями обвинуваченого
він оскаржив рішення суду з підстав
своєї незгоди з встановленими судом
обставинами справи і кваліфікації його
дій.

Тобто, вирок суду оскаржується
обвинуваченим з підстав, з яких не може
бути оскарженим, а саме - заперечення
обставин, які ніким не оспорювалися під
час судового розгляду і дослідження
яких було визнано судом недоцільним
згідно ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Доводи обвинуваченого, що він
показання у суді першої інстанції
надавав під тиском працівників
міліції, спростовуються аудіозаписом
судового засідання, згідно якого
ОСОБА_3 у суді першої інстанції на
питання головуючого судді стверджував,
що він визнає свою винуватість у
вчиненні інкримінованого злочину без
тиску працівники міліції.

Тобто, суд відповідно до приписів ч. 3
ст. 349 КПК України також з'ясовував, чи
немає сумнівів у добровільності
позиції обвинуваченого, а відтак
доводи обвинуваченого щодо порушення
норм кримінально-процесуального
закону є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 415 КПК
України суд апеляційної інстанції
скасовує вирок суду і призначає новий
розгляд суду першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення,
передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 ч. 2 ст. 412
КПК України;

2) в ухваленні судового рішення
брав участь суддя, якому було заявлено
відвід на підставі обставин, які
очевидно викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи
підписано не тим складом суду, який
здійснював судовий розгляд.

При апеляційному перегляді
вищенаведених порушень вимог
кримінально процесуального закону не
встановлено, а тому прохання
обвинуваченого про скасування вироку і
призначення нового розгляду у суді
першої інстанції, є безпідставним.

Доводи прокурора щодо м'якості
призначеного ОСОБА_3 покарання є
непереконливими.

Як убачається з вироку, при призначенні
обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд,
згідно з вимогами ст. 65 КК України в
достатній мірі врахував як ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який
відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до тяжкого злочину, так і
дані про його особу, який не працює,
негативно характеризується,
неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності. Разом
із цим суд зважив на обставину, що
пом'якшує покарання - щире каяття
обвинуваченого та обставину, що
обтяжує покарання - рецидив злочину.
Судом враховано думку потерпілої, яка
наполягала на призначенні суворого
покарання обвинуваченому.

Обговорюючи покарання, колегія суддів
також враховує те, що ОСОБА_3 вчинив
злочин в період іспитового строку.

За таких обставин призначене ОСОБА_3 у
межах наближених до мінімальної за
санкцією ч. 3 ст. 185 КК України покарання
відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК
України та є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження нових
злочинів.

Підстав для посилення призначеного
ОСОБА_3 покарання, як про це просить
прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора
прокуратури Хорольського району
Полтавської області та апеляційну
скаргу з поданими доповненнями
обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок Хорольського
районного суду Полтавської області від
3 вересня 2013 року - без змін.

С У Д Д І :

Корсун О.М. Гонтар А.А.
Давиденко Е.В.