Ухвала

іменем україни

02 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4.

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ахалі Киндги Очамчирського району Абхазії, мешканця АДРЕСА_1,

за участю прокурора ОСОБА_7.,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8. з вимогами про перевірку вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням на нього обовʼязків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2015 року скасовано вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області в частині звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України, а також в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Також цим вироком задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 13 700 грн., моральної шкоди - 40 000 грн., а в задоволенні цивільного позову про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 4 000 грн. - відмовлено.

Мотивуючи касаційну скаргу, захисник засудженого фактично не заперечує вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено останнього, зазначає про неправильне застосування апеляційним судом закону, що вплинуло на призначення такого покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого засудженим злочину та його особі, внаслідок суворості. Захисник просить змінити вирок та звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 25 травня 2014 року приблизно о 20 годині у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ - 2108» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в районі житлового будинку по АДРЕСА_2 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.3, 13.1, 13.3 ПДР України, частково виїхав на смугу руху для зустрічного транспорту, допустив зіткнення із мопедом «HONDA ТАСТ» під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила вирок апеляційного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги щодо ОСОБА_5, правильність кваліфікації його дій та доведеність вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, захисником не оспорюється.

Доводи касаційної скарги захисника про порушення судом апеляційної інстанції положень ст. ст. 65, 75 КК України, колегія суддів не визнає слушними.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Ці вимоги закону суд апеляційної інстанції при скасуванні вироку місцевого суду в частині призначеного покарання виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання, неможливість звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням належним чином. Так, суд вказав про вчинення тяжкого кримінального правопорушення, врахував особу засудженого, який раніше не судимий, притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння, повторно, та має на утриманні двох дітей, характеризується задовільно; обставини вчинення злочину, за яких ОСОБА_5 залишив місце злочину, а також обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Вирок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, тобто таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених судом апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5, колегією суддів касаційної інстанції не виявлено.

За таких обставин вирок апеляційного суду слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 - залишити без зміни.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2