Справа № 1-2/10
Провадження №без н/п
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді Збицької К.Д.,

з участю прокурора Лозовика А.В.,

при секретарі Даниленко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, нежонатого, не працюючого, на той час учня професійно-технічного училища № 36, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, судимого:

- 26 червня 2006 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. 186 ч.2, 104 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

- 07 лютого 2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України із застосуванням ст.71 КК України на 5 років шість місяців позбавлення волі

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 Російської Федерації, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, нежонатого, на той час учня професійно-технічного училища № 36, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, не судимого, - обох за ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

встановив:

19 грудня 2006 року близько 22-ї години в центрі міста Малина неповнолітні ОСОБА_1 повторно та ОСОБА_2, обоє в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_3 мобільний телефон «Motorola-L 6» вартістю 720грн. зі стартовим пакетом вартістю 20грн., чим завдали ОСОБА_3 майнової шкоди на суму 740грн. за наступних обставин.

Неподалік автобусної зупинки в центрі міста Малина до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підійшов незнайомий їм ОСОБА_3, який попросив у них сірники. Під час розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до них підійшов ОСОБА_2, наніс ОСОБА_3 два удари рукою по тулубу, а коли той впав на землю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наносили удари ногами по тулубу. Побачивши поряд з потерпілим мобільний телефон, за попередньою змовою з ОСОБА_2 ОСОБА_1 заволодів ним і з місця події втекли.

Підсудні свою вину визнали повністю.

З показань підсудного ОСОБА_1 вони в той час навчалися в Малинському ПТУ №36. В цей день відмічали день народження товариша. Друзі розійшлися. На зупинці залишились вдвох із ОСОБА_1. До них підійшов потерпілий, який також був в стані спяніння. Попросив сірники, потім смикнув його за куртку. Під час розмови вони відійшли в бік. В цей час до них підійшов ОСОБА_2, вдарив потерпілого ліктем в груди. Той впав. Тоді він та ОСОБА_2 стали наносити йому удари ногами по тулубу. Коли побачили, що в потерпілого випав мобільний телефон, першим його хотів забрати ОСОБА_2, але потім взяв його він. Через деякий час їх затримали працівники міліції. Мобільний телефон вони видали.

Аналогічні показання дав підсудний ОСОБА_2

Обоє щиро каються.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що повертався додому через центр міста. До нього підійшло двоє хлопців, один вдарив в грудну клітину ліктем, він впав. Тоді вони стали бити ногами. Він прикривав обличчя руками. З кишені випав мобільний телефон, який вхопив один з них. Він зразу ж зателефонував в міліцію. Підсудних затримали, мобільний телефон повернули.

За згодою прокурора, підсудних в порядку ч. З ст. 299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються, цивільний позов не заявлений.

Суд визнає доведеною винуватість обох підсудних у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а підсудним ОСОБА_1 повторно, та кваліфікує їхні дії за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Призначаючи покарання у відповідності до положення ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудними вчинений тяжкий злочин. Вчинили вони його у неповнолітньому віці. Щиро каються. Добровільно відшкодували завданий потерпілому збиток. Ці обставини суд визнає такими, що помякшують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

За місцем навчання обоє підсудні характеризуються незадовільно.

Підсудний ОСОБА_1 0.0. вчинив даний злочин під час іспитового строку за вироком суду від 26.06.2006 року.

Враховуючи вищевикладені обставини суд находить за необхідне й достатнє для виправлення підсудних та попередження вчинення ними нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

При цьому суд визнає за можливе застосування щодо ОСОБА_2 звільнення від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього обовязків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує положення ст.70 ч.4 КК України та за сукупністю злочинів визначає остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2008 року.

Речовий доказ - мобільний телефон «Motorola-L 6», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_3, підлягає поверненню йому за належністю.

Керуючись ст.ст.323,324, 327 Кримінально-процесуального кодексу України , -

засудив:

визнати винними ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді пяти років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2008 року у виді восьми місяців позбавлення волі та остаточно призначити пять років вісім місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_1 рахувати з часу затримання його 26 жовтня 2007 року за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2008 року.

Визнати винними ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.76 цього Кодексу обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін - засудженому ОСОБА_1 - тримання під вартою, засудженому ОСОБА_2 - підписку про невиїзд.

Речовий доказ - мобільний телефон «Motorola-L 6», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_3, повернути йому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_1 - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_4