Провадження № 1-кп/127/307/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2014 р. за № 0000897 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12.02.2014 р. біля 20.10 год. ОСОБА_5 , перебував за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 27, вчинив конфлікт з невідомою йому ОСОБА_8 , штовхнувши останню і висловившись у її бік лайкою. У відповідь на такі дії ОСОБА_6 , яка перебувала разом з ОСОБА_8 , зробила зауваження ОСОБА_5 . Після цього останній, продовжуючи конфлікт, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область лівої половини обличчя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_6 впала, отримавши тілесні ушкодження та зазнавши фізичного болю.

Згідно з висновком експерта № 212 від 17.02.2014 р. у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, на грудній клітці, садна в проекції правого променево-зап`ясного суглоба, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати строку 12.02.2014 р.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що протягом дня він займався своїми особистими справами, а біля салону, де працює потерпіла, домовився зустрітись зі своїми друзями. Коли він прийшов, друзів не було, тому він з ними так і не зустрівся. Підходячи до приміщення салону, він побачив групу людей, яких бачив і раніше, в тому числі й потерпілу, з якою він був знайомий й бачився часто. Він хотів зайти до приміщення, але стояла дівчина і він попросив його пропустити, на що та вибачилась і відійшла в сторону. Потерпіла запитала у дівчини, перед ким вона вибачається і почала на нього накидатись, потім її чоловік взяв його за рукав і вони почали його бити. В приміщенні було два його знайомих, які допомогли зупинити конфлікт.

Потерпіла була напідпитку. Вони розійшлися і він хотів віддячити другу, тому вони пішли в магазин, купили пива, після чого він пішов додому. Через деякий час до нього приїхали працівники міліції. Він зателефонував до матері, забрав її з дачі, заїхав у райвідділ, дав пояснення. Потім він захотів побачити кров, про яку йому розповідали, тому поїхав до «Жовтня», де побачив усю компанію без пошкоджень. Він підійшов до них разом з мамою. Вони розмовляли біля 3-4 годин.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 р. вона перебувала на стажуванні. Біля 20-ї год. до них у салон зайшла їхня подруга, а згодом підійшов і її (потерпілої) чоловік. Вони вийшли на ганок, де спілкувались. До них направився ОСОБА_9 , який ліктем штовхнув її подругу і нецензурно висловився. Вона зробила ОСОБА_10 зауваження, після чого він її вдарив. Внаслідок нанесеного удару вона впала і ОСОБА_9 намагався вдарити її ще раз кулаком, проте чоловік цьому завадив. Подруги допомогли їй встати із землі, а чоловік намагався розібратись в ситуації. ОСОБА_9 збив її чоловіка з ніг, а пізніше чоловік вибіг покликати друзів на допомогу.

Через деякий час ОСОБА_9 ще раз накинувся на її чоловіка та почав штовхати його в напрямку магазину «4 сезони». Вона побачила на руці кров, тому з подругами пішла в салон, щоб її зупинити. Вона не може повідомити, що спонукало ОСОБА_5 на нанесення їм ударів.

Коли вони виходили з салону, до неї підійшла мати ОСОБА_5 й сказала, що добре, що вона залишалась живою. Обвинувачений у неї пробачення не просив. Запаху алкоголю від ОСОБА_5 вона не чула.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працює в майстерні з ремонту мобільних телефонів по АДРЕСА_2 . В лютому 2014 року його дружина стажувалась в цій же будівлі у весільному салоні. Він вирішив провідати дружину і зайшов до неї у салон, де побачив знайомих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і вони вийшли на вулицю поспілкуватись. Повз них проходив ОСОБА_9 , який зачепив ліктем ОСОБА_12 та брутально до неї висловився, тому його дружина зробила ОСОБА_10 зауваження. Після цього ОСОБА_9 розвернувся та вдарив його дружину в обличчя. Він підійшов до них, щоб допомогти дружині та перешкодити ОСОБА_10 нанести ще один удар. Дівчата в цей час почали допомагати дружині піднятись із землі, а ОСОБА_9 напав на нього, заштовхав його в приміщення букмекерської контори, повалив його на підлогу та почав його бити. Вслід за ними забігли ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його дружина, які намагались йому допомогти. Дружина перешкоджала нанесенню ударів, а дівчата допомогли йому встати. Він побіг до своїх товаришів у майстерню по допомогу, після чого побіг назад. Коли він повернувся, ОСОБА_9 знову на нього напав, погрожував йому. Дружина з подругами пішла, а він, його товариші та ОСОБА_9 ще залишались.

Він ОСОБА_5 після нанесення дружині удару не бив, а лише взяв його за куртку та відтягнув в сторону, щоб той не нашкодив дружині.

З ОСОБА_16 та його мамою вони спілкувались декілька хвилин.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 р. біля 20-ї год. до них (неї та ОСОБА_17 ) в салон прийшла ОСОБА_15 , а пізніше зайшов чоловік потерпілої і вони вийшли на вулицю. Назустріч їм йшов ОСОБА_9 , який проходячи повз них, зачепив ОСОБА_12 ліктем та почав лаятись. ОСОБА_17 зробила йому зауваження, на що він повернувся та вдарив її в обличчя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_17 впала на землю та розсікла собі вену. ОСОБА_9 хотів вдарити її ще раз, але чоловік ОСОБА_17 вступився за неї. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_18 зайшли до букмекерської контори, а вони за ними. В приміщенні контори ОСОБА_9 збив ОСОБА_19 з ніг і ОСОБА_17 допомогла чоловіку піднятись, а вона з ОСОБА_20 намагалась зупинити ОСОБА_5 . Вона почала кричати, щоб викликали міліцію і після цього ОСОБА_9 заспокоївся. Після цього ОСОБА_18 побіг до себе в майстерню покликати на допомогу, а ОСОБА_9 постійно погрожував. Вони викликали міліцію.

ОСОБА_5 ніхто не бив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 р. вона зайшла до подруг в салон, після чого вони вийшли на вулицю. Повз них проходив ОСОБА_9 , який зачепив її й почав брутально висловлюватись. ОСОБА_17 зробила ОСОБА_10 зауваження і ОСОБА_9 її вдарив: наніс один удар в обличчя і намагався ще вдарити, проте чоловік ОСОБА_17 цьому завадив. У відповідь на дії ОСОБА_5 того ніхто не бив. ОСОБА_9 не повідомляв, чому так поводиться, а вже коли вони їхали додому, ОСОБА_9 підійшов до них зі своєю мамою і вони спілкувались декілька хвилин.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_22 по роботі, також знайомий з його дружиною. Він зі своїм братом сидів у майстерні, забіг ОСОБА_18 та повідомив, що потрібна допомога. У ОСОБА_19 був розбитий ніс, він був стурбований, сказав, що побили його дружину і його. Покликавши їх, ОСОБА_18 побіг. Приблизно через 2 хв. вони спустились з майстерні і побачили, що ОСОБА_18 стояв поряд з ОСОБА_16 і вони шарпались, а дівчата кричали. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ніхто не спричиняв. Через деякий час ОСОБА_9 пішов у напрямку «4 сезонів», вони на відстані провели його, а потім повернулись до весільного салону.

Їм повідомили, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_17 в обличчя, внаслідок чого та впала.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що він 12.02.2014 р. стояв біля букмекерської контори, палив та пив каву. Повз нього та компанію потерпілої проходив ОСОБА_9 , який попросив уступити дорогу. Одна з дівчат вибачилась та відійшла в сторону, а ОСОБА_17 почала кричати до неї, перед ким вона вибачається, після чого почалась штовханина. Потім вони заштовхались в контору і подальший розвиток подій він не бачив. ОСОБА_9 двічі смикнув дівчину за куртку, а не бив її. Він стояв приблизно за 2 м від дверей, проте нікому не допомагав.

Він не бачив, щоб ОСОБА_17 падала.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що 12.02.2014 р. він зайшов до брата в майстерню. Через деякий час в майстерню забіг ОСОБА_18 і повідомив, що на його дружину напав хлопець ОСОБА_25 . Він з братом вийшов на вулицю, де побачили штовханину, ОСОБА_5 ніхто не бив. Після закінчення конфлікту вони викликали міліцію. Про причину конфлікту йому не повідомляли.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що під час конфлікту він присутнім не був, про конфлікт дізнався наступного дня від брата, який повідомив, що його та його дружину побив ОСОБА_25 . Конфлікт відбувся через те, що ОСОБА_17 зробила ОСОБА_10 зауваження і той вдарив її в обличчя.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_17 понад двадцять років. 12.02.2014 р. у вечірній час до неї зателефонувала ОСОБА_17 і повідомила, що ОСОБА_9 вдарив її після того, як вона зробила зауваження. Їй також відомо, що ОСОБА_18 зупиняв ОСОБА_5 , але той напав на ОСОБА_19 і почав його бити.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що 12.02.2014 р. він прийшов в букмекерську контору, але зайти всередину не зміг, оскільки на вході стояло три жінки, яких він обійшов. Обходячи жінок, він почув від них запах алкоголю. Він виходив на перекур, але потім знову зайшов до приміщення контори. Через деякий час до контори спиною залетів ОСОБА_9 , раніше згадані ним дівчата та хлопці. Вони кричали, штовхались. ОСОБА_9 впав на ОСОБА_29 , дівчата з ним впали також. ОСОБА_9 ударів не наносив. Дівчата намагались бити ОСОБА_5 ногами по його ногах. Чоловік потерпілої тримав ОСОБА_5 за комір.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що він 12.02.2014 р. знаходився у букмекерській конторі, відчинились двері, після чого він відчув поштовх і він перечепився. В контору зайшов ОСОБА_9 , на ньому були навалені чоловік та дівчата. Вони шуміли та заважали присутнім в конторі. Більше він нічого не пам`ятає. Після цього він з ОСОБА_16 та ОСОБА_31 вийшли з контори та пішли, а компанія їх супроводжувала. Приблизно за метрів двадцять компанія відстала від них і він з ОСОБА_16 зайшли випити пива, однак у ОСОБА_5 не виявилось грошей.

Він бачив лише те, що вібувалось в конторі. Подій на вулиці він не бачив. Він не може сказати, хто вийшов з контори першим.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що в день події до неї зателефонував син (обвинувачений) і повідомив, що приходили працівники міліції, які повідомили, що він побив дівчину. Син повідомив, що цього не робив, тому вона сказала, щоб він заїхав за нею, після чого вони поїхали у райвідділ. В райвідділі черговий повідомив про відсутність відповідних викликів, проте син побачив працівника, який приходив до нього і повідомляв про побиття дівчини. В райвідділі їм нічого не пояснили і випровадили їх, тому вони поїхали на місце події, де побачили компанію. Син представив її і ОСОБА_17 сказала, що це її побили. Однак вона помітила, що потерпіла була цілою та здоровою, на руці в потерпілої була подряпина. При цьому ОСОБА_17 була у нетверезому стані. Одна дівчина з компанії пояснила, як виник конфлікт. В подальшому вони говорили приблизно до 3-ї год. Приїхав син однієї з жінок. Під час розмови син повідомив про переписку з ОСОБА_17 і її чоловік почав розпитувати про це детальніше.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

- висновок експерта № 212 від 17.02.2014 р., відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: синці на обличчі, на грудній клітці, садно в проекції правого променево-зап`ясного суглоба, які належать до легких тілесних ушкоджень, що виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, 12.02.2014 р.;

- копію витягу з карти хворого денного стаціонару, згідно з якою зафіксовано ознаки змішаної тривожної та депресивної реакції у зв`язку з подіями в лютому 2014 р.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 16.04.2014 р. з потерпілою ОСОБА_6 , відповідно до якого остання повідомила про обставини вчинення відносно неї правопорушення та показала на місцевості обставини та механізм його вчинення;

- протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 , згідно з яким остання повідомила та показала на місцевості про обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_6 просила вжити заходів до невідомої їй особи на ім`я ОСОБА_9 , який 12.02.2014 р. о 20.25 год. наніс їй тілесні ушкодження у вигляді одного удару правою рукою в обличчя за адресою: АДРЕСА_3 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Так, згідно з висновком проведеної судово-медичної експертизи у потерпілої мали місце легкі тілесні ушкодження. Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що виявлені у неї тілесні ушкодження виникли внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які проявились у нанесенні їй удару обвинуваченим, внаслідок якого вона впала. Обвинувачений факту наявності конфлікту між ним та потерпілою з її подругами і чоловіком не заперечував, повідомивши, що конфлікт був спровокований саме потерпілою. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений в судовому засіданні посилався на те, що потерпілу він не бив, повідомивши, що удари наносили йому подруги та чоловік потерпілого. При цьому суд враховує, що доказів наявності відповідного звернення обвинуваченого до правоохоронних органів з цього приводу суду надано не було. Також суд враховує, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомили, що вони стояли біля приміщення весільного салону (букмекерської контори) по просп. Космонавтів в м. Вінниці й обвинувачений, проходячи повз них, зачепив ліктем ОСОБА_8 , після чого почав лаятись. Вказані свідки в судовому засіданні також повідомили, що коли ОСОБА_6 зробила йому зауваження наніс останній удар в обличчя, від якого вона впала. Вказані показання свідків узгоджуються з показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_11 та протоколами проведення слідчого експерименту.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_24 в судовому засіданні повідомили, що конфлікту вони не бачили, оскільки до них забіг ОСОБА_11 та повідомив, що побили його дружину, про обставини конфлікту їм нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні повідомив, що він стояв біля букмекерської контори та пив каву і бачив, як ОСОБА_5 йшов до контори, проходив повз компанію потерпілої, попросив уступити йому дорогу, після чого одна з дівчат вибачилась і відійшла в сторону, а ОСОБА_6 почала кричати до неї, запитуючи, перед ким вона вибачається, після чого почалась штовханина. Що відбувалось в подальшому він не знає, оскільки уся компанія, в тому числі й ОСОБА_5 заштовхались в приміщення букмекерської контори. Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_23 в частині того, що компанія потерпілої перешкоджала проходу до приміщення букмекерської контори. Початок конфлікту на вулиці він не бачив, оскільки вже знаходився в приміщенні контори. Свідок ОСОБА_30 також повідомляв про події, що відбувались в приміщенні контори, однак суд згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України вказані показання до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_5 порушення порядку в приміщенні нотаріальної контори не інкримінується.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 суд приймає до уваги роз`яснення, викладені в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з якими за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Крім того, суд приймає до уваги, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Верховного Суду України від 04.10.2012 р. у справі № 5-17кс12, згідно з яким особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

На відміну від злочинів проти особи, коли кримінально карані дії супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, зазначені дії як хуліганство кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. В судовому засіданні встановлено, що конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник внаслідок того, що ОСОБА_5 зачепив ліктем ОСОБА_8 . Однак суд враховує, що свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_23 в судовому засіданні повідомляли, що ОСОБА_8 стояла на проході до букмекерської контори й перешкоджала проходу. Крім того, суд враховує, що ініціатором конфліктної ситуації була саме потерпіла ОСОБА_6 , яка почала кричати до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Крім того, суд враховує, що згідно з визначенням, даним у ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» під громадським місцем розуміється частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Відомостей, які б поза розумним сумнівом свідчили про направленість умислу ОСОБА_5 саме на порушення громадського порядку суду надано не було. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомляв, що раніше неодноразово бачив потерпілу. Також суд враховує, що згідно із протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення остання просила вжити заходів до невідомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , який спричинив їй тілесні ушкодження. Окрім наведеного, суд приймає до уваги, що спричинення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим було зумовлене саме виникненням між ними конфлікту.
Таким чином, суд вважає, що умисел ОСОБА_5 був спрямований саме не спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, а тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю є безпідставною. Зі змісту висновку проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи випливає, що у потерпілої ОСОБА_6 мали місце легкі тілесні ушкодження в тому числі синець наобличчі, куди було нанесено удар. За таких обставин, зважаючи на положення ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає, що дії ОСОБА_5 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України є особою, раніше не судимою. Разом з тим, суд приймає до уваги, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні, завдану потерпілій шкоду не відшкодував.

Обстави, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілої щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов, згідно з яким вона просила стягнути з обвинуваченого на її користь 5662,84 грн. матеріальної шкоди, 3200 грн. витрат на правову допомогу та 40000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпіла зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З матеріалів кримінального провадження та заявленого потерпілою цивільного позову вбачається, що потерпіла перебувала на лікуванні у зв`язку зі спричиненням їй тілесних ушкоджень. З наданих суду копій квитанцій випливає, що на лікування нею було витрачено 1259,34 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Доказів, які б свідчили про середній місячний заробіток, який мала потерпіла до спричинення їй тілесних ушкоджень, суду надано не було. Також суду не було надано доказів, які б свідчили про наявність причинного зв`язку між заподіянням потерпілій тілесних ушкоджень та неможливістю останньою влаштуватись на роботу після закінчення випробувального терміну. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого втраченого заробітку задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 124 КПК України позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, оскільки звернення потерпілої до захисника було зумовлене вчиненням відносно неї інкримінованого ОСОБА_5 злочину.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Зі змісту роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 100 (ста) год. громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1259 (одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 34 коп. матеріальної шкоди, 3200 (три тисячі двісті) грн. витрат на правову допомогу та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: