Справа № 10-573/ 2007 р. Суддя 1
інстанції: Єпель О.В.
ч. 1 ст.309 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня
2007 року колегія
суддів судової палати
з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Самойленка А.І.

суддів Мозговенка
В.В., Свіягіної І.М.

з участю
прокурора Рада А.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду
Донецької області справу за апеляцією прокурора на постанову судді Київського
районного суду м. Донецька від 10 серпня 2007 року про відмову в обранні
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Тореза Донецької
області, якому пред*явлене обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого
ст.309 ч.1 КК України.

Постановою
судді Київського районного суду м. Донецька від 10 серпня 2007 року відмовлено
в обранні ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки
слідчим не наведено виключних обставин для обрання обвинуваченому такого
запобіжного заходу.

На
вказану постанову суду принесено апеляцію прокурором. В апеляції він просив
постанову суду скасувати посилаючись на те, що ОСОБА_1 може ухилитися від
слідства та суду, оскільки раніше вже був засуджений, не зареєстрований у м.
Донецьку та не має в ньому роботи.

Вислухавши
доповідача, думку прокурора який підтримав доводи апеляції, колегія суддів
перевіривши матеріали справи й обсудивши
доводи апеляції вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно
вимогам ст.ст. 148, 155 КПК України будь який запобіжний заход може бути
застосованим тільки в справах про злочини за вчинення яких передбачена
відповідальність понад три роки позбавлення волі, за наявності достатніх
підстав, вважати що обвинувачений буде продовжувати злочинну діяльність, може
переховуватись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі,
ухилитися від виконання процесуальних рішень по справі. Тільки у виняткових
випадках цей запобіжний заход
може бути застосованим у справах про злочини за які законом передбачена
відповідальність менш ніж три роки позбавлення волі.

З
подання слідчого видно, що обґрунтовуючи необхідність взяття ОСОБА_1 під варту
слідчий не навів виняткових обставин, які б з достатньою вірогідністю свідчили
про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, а доводи слідчого про
можливість такої поведінки ОСОБА_1, та необхідність взяття його під варту
ґрунтувалися тільки на

його припущеннях
й не підтверджені відповідними доказами. Не навів таких виняткових обставин й
прокурор в своїй апеляції, оскільки відсутність роботи та реєстрації у м.
Донецьку не можна вважати такими.

Крім
того, у своїй постанові від 10 серпня 2007 року слідчий обираючи, щодо ОСОБА_1
запобіжний заход у вигляді
підписки про невиїзд сам прийшов до висновку про те, що обвинувачений не може
ухилитися від слідства та суду та перешкодити встановленню істини у справі, що
суперечить вимогам апеляції прокурора, й підтверджує правильність прийнятого
судом рішення.

За таких
обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність
законних підстав для обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту.

На
підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.365,366 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду
м. Донецька від 10 серпня 2007 року про відмову в обранні запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту ОСОБА_1 - без зміни.