Ухвала

іменем україни

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів: ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження за № 000039 касаційну скаргу захисника на вирок Апеляційного суду Харківської області від 30 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Куп'янського району Харківської області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу - на строк чотири роки шість місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 364 КК - на строк п'ять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки та з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки та з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 вказаного Кодексу.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Апеляційний суд скасував вирок місцевого суду й ухвалив свій, яким призначив ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк чотири роки із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Цей же вирок у частині засудження ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 364 КК скасовано та кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вироком районного суду (з урахуванням змін внесених апеляційним судом) ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 22 серпня 2013 року близько 15.00 год., знаходячись по просп. Московському у м. Харкові поблизу станції «Лосево-2» у автомобілі марки «OPEL VECTRA» (реєстр. № НОМЕР_1), за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, незаконно збув за 13 000 грн ОСОБА_3 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 210,4513 г (у перерахунку на суху речовину).

У касаційній скарзі захисник просить змінити вирок апеляційного суду у зв'язку із суворістю призначеного засудженому покарання та визначити його таким, що не пов'язане з позбавленням волі, посилаючись при цьому на позитивні дані про особу ОСОБА_2, його матеріальне та сімейне становище, які, на думку скаржника, пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія кримінального правопорушення у виді злочину, доведеність винуватості ОСОБА_2 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 307 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегією суддів не перевірялись, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Доводи захисника про суворість призначеного покарання та про можливість звільнення ОСОБА_2 від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК, на думку колегії суддів, є безпідставними, тому що покарання відповідає вимогам статей 65, 69 КК, вчиненому й особі засудженого.

Апеляційний суд при цьому врахував усі пом'якшуючі покарання обставини та дані про особу засудженого, що позитивно його характеризують і підтверджуються матеріалами провадження, з якими захисник пов'язує свої касаційні вимоги, адже призначив покарання більш м'яке, ніж передбачено законом.

Разом із тим цей суд правильно врахував у вироку ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину (тяжкий), характер та спосіб злочинних дій.

Також апеляційний суд належно обґрунтував, чому він вважає, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

За таких обставин слід визнати, що призначене ОСОБА_2 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів, а підстави для пом'якшення покарання чи звільнення від його відбування відсутні.

Вирок суду апеляційної інстанції у цій частині відповідає вимогам ст. 420 КПК.

Проте, цей вирок та вирок суду першої інстанції підлягають зміні в порядку ст. 433 КПК у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, адже апеляційний суд, засудивши ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК та скасувавши вирок районного суду в частині засудження цієї особи за ч. 3 ст. 364 КК з закриттям кримінального провадження за відсутністю складу злочину, помилково не виключив з вироку вказаного суду рішення про призначення засудженому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вироки Апеляційного суду Харківської області від 30 квітня 2014 року та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_2 в порядку ст. 433 КПК змінити та виключити з них рішення про призначення засудженому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК.

У решті вказані судові рішення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6