Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/550/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 , розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня спеціальна, проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.11.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у розмірі 196 грн. 56 коп., за проведення експертизи.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 скоїв таємне викрадення чужого майна крадіжку, повторно, при таких обставин.

Так, 23.12.2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кафе «Бар» на території автовокзалу № 2 по пр. Правди м. Кіровограда, побачив на столі телефон «Нокіа 206», та користуючись неуважністю власника, оскільки останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння, таємно повторно зі столу викрав даний телефон вартістю 856,13 грн., з сим картою, яка цінності для потерпілого не представляє, на рахунку якої було 20 грн. та з місця пригоди зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 на суму 856,13 грн.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вказаний вирок суду від 03 квітня 2015 року, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Вважає, вирок суду першої інстанції необґрунтованим, упередженим та таким, що ухвалений з порушенням та неправильним застосуванням норм кримінально-процесуального права, через що підлягає скасуванню, а провадження закриттю.
Вказує на те, що у своєму вироку, як на доказ вини ОСОБА_8 , суд послався на показання свідка ОСОБА_11 , який вказав, що придбав у його підзахисного телефон «Нокіа дуос» за 300 грн., при цьому він зазначив, що не знав звідки телефон та як він опинився у ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_12 , також пояснила суду, що 23.12.2014 року до дому повернувся її батько (потерпілий), який був у нетверезому стані, побитий, без куртки та телефону. Від нього вона дізналась, що його побили на вул. Волкова у м. Кіровограді, де зняли куртку та викрали речі. Дізнавшись, що він був у барі, вона пішла туди, але там їй повідомили, що жодних речей потерпілий не залишав.
Аналізуючи вказані показання свідків, є незрозумілим, чому суд визнав їх як доказ вини ОСОБА_8 , оскільки дані особи повідомили про певний факт, але жоден з них не вказав на те, що його підзахисний вчинив чи міг вчинити крадіжку.
Потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції надав незрозумілі та непослідовні показання, та вказував на те, що дійсно 23.12.2014 року він відпочивав у кафе, що розташоване на автовокзалі, але з ким він там був він не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. Телефон він поставив на зарядку та залишив на барній стійці, звідки він і був викрадений, але ж у своїй заяві про вчинений злочин він вказав, що його побили та забрали речі, зокрема телефон.
Непослідовність та невідповідність показань потерпілого фактичним обставинам справи, викликає сумніви в їх правдивості, тому суду слід було їх прийняти критично та не ставити в основу обвинувального вироку.
Зазначені вище обставини не проаналізовані та досліджені судом першої інстанції, що стало підставою для ухвалення необґрунтованого, однобічного та несправедливого рішення.
Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, вказуючи на невідповідність матеріалів кримінального провадження фактичним обставинам справи, просить скасувати вирок суду першої інстанції як незаконний та призначити додаткове розслідування для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних по справі доказах, яким суд першої інстанції надав всебічну, повну і об`єктивну оцінку, та які відповідають фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину фактично не визнав та пояснив, що дійсно в той вечір він перебував у кафе за одним столом з потерпілим, який вживав спиртні напої, а телефон потерпілого лежав на столі. Через деякий час він зібрався йти додому та помилково взяв зі столу телефон, який належав потерпілому, оскільки вважав, що це його телефон. Вже коли він був у маршрутному таксі то побачив, що телефон не його, а його власний телефон знаходиться у кишені. Після цього він вирішив продати цей телефон, що в подальшому і зробив.

Отже, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні.

Так, допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що він перебував у приміщенні даного кафе, а оскільки був у нетверезому стані, то не пам`ятає ні обвинуваченого, ні обставини викрадення у нього телефону, про відсутність телефону він взагалі взнав коли вже повернувся до дому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він дійсно придбав у обвинуваченого телефон «Нокіа дуос» за 300 грн., оскільки обвинувачений запевнив його, що цей телефон належить йому, про крадіжку даного телефону він нічого не знав та пізніше телефон видав працівникам міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що 23.12.2014 року до дому повернувся її батько, який був у нетверезому стані, побитий, без куртки та без телефону. На її запитання, що з ним трапилось, батько повідомив, що по дорозі з бару його хтось побив. На її запитання де телефон, батько нічого не міг повідомити. Пізніше вона прийшла до бару де був батько, але працівниця бару повідомила, що її батько в барі нічого не залишав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працювала на кухні вказаного кафе та періодично виходила до залу де бачила, що за столом відпочивали чоловіки, серед яких був і обвинувачений, хлопець з вусами та чоловік який трохи шкульгав, але вона не бачила хто саме замовляв горілку та залишав залу кафе.

Наведені показання потерпілого і свідків, також узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

· заявою потерпілого про зникнення у нього речей, у тому числі і телефону (а.п.11).

· протоколом пред`явлення особи для впізнання, де свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 як особу, у якої він придбав телефон та який, як встановлено належить саме потерпілому (а.п.25).

· протоколом огляду телефону, який належить потерпілому та який був вилучений у свідка ОСОБА_11 , який придбав його у обвинуваченого (а.п.38,39).

· висновком експерта встановлена вартість викраденого мобільного телефону (а.п.50).

Перевіривши в сукупності зібрані по справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні вказаного злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна крадіжку, повторно.

Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового слідства у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав їм правильну оцінку, про їх необґрунтованість.

З урахуванням наведеного, апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються зібраними по справі та всебічно дослідженими у судовому засіданні районним судом доказами, та суперечать показанням свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні вказав, що він придбав за 300 грн. саме у обвинуваченого телефон «Нокіа дуос», який належить потерпілому, оскільки обвинувачений запевнив його, що цей телефон належить йому.

Також колегія суддів критично оцінює посилання обвинуваченого те, що він помилився зі своїм телефоном коли брав телефон потерпілого, оскільки як зазначив в судовому засіданні сам обвинувачений, що у той час його телефон був у нього в кишені, тобто помилитись він не міг, а у випадку помилки, зрозумівши, що телефон, який він взяв йому не належить, він взагалі не прийняв жодних мір для його повернення, а навпаки продав його, тобто розпорядився на власний розсуд, що на думку колегії суддів прямо вказує та той факт, що телефон обвинувачений викрав умисно з метою подальшого його продажу.

Перевіряючи вирок у частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому районний суд правильно зазначив, що ОСОБА_8 скоїв злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, до того ж за вчинення аналогічного злочину. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням того, що вказаний злочин ОСОБА_8 вчинив під час випробувального строку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

Тобто, вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства у справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2