Справа №1-138/08
ВИРОК

Іменем України

26 листопада 2008 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді:

Харабари І.В.

при секретарях:

Дедовій В.С.

Бузило М.Л.

з участю прокурора:

Олійника Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та жителя с. Іванівці Кельменецького району, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, не судимого,-

•
за ст.ст.190 ч.1, 15 ч.2, 190 ч.1, 190 ч.2; 15 ч.2, 190 ч.2; 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.1, 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2008 дізнавачем Кельменецького РВ УМВС порушено кримінальну справу
НОМЕР_1
за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, відносно неповнолітніх жителів с. Іванівці
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3

13 травня 2008 року мати
ОСОБА_2
–
ОСОБА_4
, знаходячись в с.Іванівці Кельменецького району, зустрілась зі своїм односельчанином
ОСОБА_1
і запитала останнього про те чи не зможе він якимось чином посприяти, щоб її сина
ОСОБА_2
не притягували до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

14 травня 2008 року
ОСОБА_1
, маючи намір на незаконне заволодіння шляхом обману та зловживання довірою коштами
ОСОБА_4
в загальній сумі 500 доларів США знаходячись в с.Іванівці Кельменецького району, запропонував
ОСОБА_4
передати йому кошти в загальній сумі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 2525 гривень, мотивуючи це тим, що ці кошти йому необхідно передати в якості хабара службовим особам правоохоронних та судових органів Кельменецького району для непритягнення її сина
ОСОБА_2
до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Після даної розмови 16 травня 2008 року в смт. Кельменці біля приміщення Кельменецького відділення № 6796 ВАТ «Державний Ощадний банк України»,
ОСОБА_4
, будучи запевненою
ОСОБА_1
про те, що він має зв’язки з працівниками правоохоронних та судових органів району і зможе за їх допомогою за винагороду (хабар) вирішити на її користь питання про непритягнення її сина
ОСОБА_2
до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передала йому кошти, які були призначені для передачі в якості хабара службовим особам правоохоронних та судових органів, в загальній сумі 300 доларів США., що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 1515 гривень.

Зазначені кошти
ОСОБА_1
привласнив і використав на власні потреби.

В подальшому
ОСОБА_1
, після заволодіння коштами
ОСОБА_4
в сумі 300 доларів США, мав ще намір шляхом обману та зловживання довірою незаконно заволодіти коштами
ОСОБА_4
в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 1010 гривень, які також мав намір привласнити та використати на власні потреби.

Крім того 20 червня 2008 року слідчим Кельменецького РВ УМВС порушено кримінальну справу
НОМЕР_1
за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України відносно неповнолітніх жителів с.Іванівці
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3

22 червня 2008 року мати
ОСОБА_2
–
ОСОБА_4
, знаходячись в с. Іванівці Кельменецького району, зустрілась зі своїм односельчанином
ОСОБА_1
і запитала останнього про те чи не зможе він якимось чином посприяти щоб її сина
ОСОБА_2
та його товариша
ОСОБА_3
не притягували до кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, або щоб їм призначили покарання не пов’язане з позбавленням волі.

ОСОБА_1
, маючи умисел на незаконне та повторне заволодіння коштами
ОСОБА_4
, 23 червня 2008 року, знаходячись в смт.Кельменці, біля приміщення Кельменецького відділення № 6796 ВАТ «Державний Ощадний банк України», повторно запропонував
ОСОБА_4
передати йому кошти в загальній сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 24248,5 гривень. При цьому
ОСОБА_1
повідомив
ОСОБА_4
, що ці кошти йому необхідно передати в якості хабара службовим особам правоохоронних та судових органів Кельменецького району для непритягнення її сина
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, або щоб їм призначили покарання, не пов’язане з позбавленням волі.

Після даної розмови, цього ж числа в цьому ж місці,
ОСОБА_4
, будучи запевненою
ОСОБА_1
про те, що він має зв’язки з працівниками правоохоронних та судових органів району і зможе шляхом передачі їм коштів в якості хабара вирішити на її користь питання про непритягнення її сина
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, або щоб їм призначили покарання, не пов’язане з позбавленням волі, передала
ОСОБА_1
кошти в загальній сумі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 2424,85 гривень. Вказані кошти були призначені для передачі в якості хабара службовим особам правоохоронних та судових органів, однак
ОСОБА_1
привласнив їх та використав на власні потреби.

В подальшому, діючи за попередньою домовленістю, 24 червня 2008 року
ОСОБА_4
, знаходячись в с.Іванівці Кельменецького району, передала
ОСОБА_1
в якості хабара 700 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 3394,79 гривень, а 03 липня 2008 року, також у с.Іванівці Кельменецького району, передала
ОСОБА_1
2500 грн. та 200 Євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 1533,02 гривень. Вказані кошти, передані
ОСОБА_4

ОСОБА_1
, були призначені для передачі службовим особам правоохоронних та судових органів для непритягнення її сина
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, або щоб їм призначили покарання, не пов’язане з позбавленням волі.

Всього
ОСОБА_4
, протягом червня-липня 2008 року, за попередньою домовленістю, передала
ОСОБА_1
1200 доларів США, 200 Євро та 2500 гривень, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 9852, 66 гривень. Вказані кошти
ОСОБА_1
привласнив та використав на власні потреби.

Після заволодіння коштами
ОСОБА_4
в сумі 9852,66 гривень
ОСОБА_1
мав ще намір шляхом обману та зловживання довірою незаконно заволодіти коштами
ОСОБА_4
в сумі 2500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України на той час складало 12124,25 гривень, які також мав намір привласнити та використати на власні потреби

Підсудний
ОСОБА_1
вину у скоєному злочині визнав частково та пояснив, що приблизно в середині травня 2008 року в с. Іванівці Кельменецького району, до нього підійшла його односельчанка
ОСОБА_4
і розповіла про те, що її син
ОСОБА_2
викрав автомобіль і по даному факту стосовно останнього працівниками Кельменецького РВ УМВС порушено кримінальну справу. При цьому
ОСОБА_4
попрохала його щоб він переговорив із кимось із своїх знайомих, щоб її сина не притягували до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. У відповідь на це він пояснив
ОСОБА_4
, що для того щоб переговорити з кимось із знайомих йому працівниками правоохоронних органів району то потрібно заправити автомобіль і поїхати в смт. Кельменці, а на це потрібні кошти. Після цього
ОСОБА_4
дала йому 100 гривень, які він привласнив і нікуди не їхав та ні з ким не розмовляв з приводу її сина. Приблизно через 2-3 дні після вказаної розмови, коли він знаходився в смт. Кельменці йому знову зателефонувала
ОСОБА_4
і він вирішивши заробити ще грошей зустрівся з нею в цей день біля «Ощадбанку» в смт. Кельменці і сказав
ОСОБА_4
, що якщо вона дасть йому 500 доларів США то він передасть їх працівникам правоохоронних та судових органів за те щоб її сина не притягували до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4
після вказаної розмови передала йому 300 доларів США. Вказані грошові кошти він привласнив і нікуди не їхав та ні з ким не розмовляв з приводу не притягнення сина
ОСОБА_4
–
ОСОБА_2
до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. В подальшому він мав намір отримати ще від
ОСОБА_4
200 доларів США і теж привластити їх собі, але остання цих грошей йому з якихось причин не передала.

В червні 2008 року в с. Іванівці Кельменецького району, до нього знову підійшла
ОСОБА_4
і попрохала його щоб він переговорив із кимось із своїх знайомих щоб її сина не притягували до кримінальної відповідальності за вчинений ним уже інший злочин. У відповідь на це він пояснив
ОСОБА_4
, що для того щоб переговорити з кимось із знайомих йому працівниками правоохоронних органів району потрібно заправити автомобіль і поїхати в смт.Кельменці а на це потрібні кошти. Після цього
ОСОБА_4
дала йому 100 гривень, які він привласнив і нікуди не їхав та ні з ким не розмовляв з приводу її сина. В цей же день він повідомив
ОСОБА_4
про те, що йому потрібно ще 200 гривень на заправку автомобіля і коли отримав ці кошти від неї то привласнив їх і нікуди не їхав і ні з ким не розмовляв. В подальшому він вирішив таким чином ще заробити грошей і 23.06.08 зателефонував
ОСОБА_4
і призначив їй зустріч біля відділення «Ощадбанку» в смт. Кельменці. Коли він через декілька годин у вказаному місці зустрівся з
ОСОБА_4
то повідомив їй, знаходячись у власному автомобілі, що для того щоб її сину
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
мати якого
ОСОБА_5
підійшла до нього разом з
ОСОБА_4
і стояла біля автомобіля, суд не призначив покарання не пов’язане з позбавленням волі необхідно передати йому 5000 доларів США, які він в подальшому передасть працівникам правоохоронних чи судових органів району. Після вказаної розмови
ОСОБА_4
передала йому 500 доларів США, а на наступний день 24 червня 2008 року, в с. Іванівці Кельменецького району, передала ще 700 доларів США. Крім того, на протязі 10 днів після вказаної розмови, в с.Іванівці
ОСОБА_4
передала йому ще 2500 гривень та 200 Євро, з яких 50 Євро він повернув останній так як їх не хотіли обмінювати на гривні. Частину цих коштів він використав на власні потреби, тобто придбав ліки , а іншу частину цих коштів в нього викрали з автомобіля, але ні до кого з працівників з правоохоронних чи судових органів району він не підходив і не прохав їх щоб
ОСОБА_3
та
ОСОБА_2
призначили покарання за вчинений ними злочин не пов’язане з позбавленням волі, так як ні з ким із цих працівників він не перебуває в дружніх стосунках. Після передачі йому
ОСОБА_4
всіх вищевказаних грошових коштів він порахував, що вона повинна передати йому ще 2500 доларів США, однак
ОСОБА_4
цих коштів йому не передала, а натомість звернулась із відповідною заявою у прокуратуру району.

Зазначені суми, а саме в травні 2008 року – 500 доларів США та в червні 2008 року – 5000 доларів США, він вигадав сам і нікому з працівників правоохоронних чи судових органів передавати наміру не мав, а хотів привласнити.

Крім власних показань, вина підсудного
ОСОБА_1
стверджується показами свідків та письмовими матеріалами справи.

Свідок
ОСОБА_4
дала суду покази про те, що в травні 2008 року працівниками Кельменецького РВ УМВС було порушено кримінальну справу стосовно її сина
ОСОБА_2
та його товариша
ОСОБА_3
за вчинений ними злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України. 13 травня 2008 року знаходячись у с. Іванівці вона підійшла до своєї односельчанки
ОСОБА_6
і розповіла останній про те, що сталось з її сином. У відповідь на це
ОСОБА_6
повідомила , що у цьому їй зможе допомогти її співмешканець
ОСОБА_1
і зателефонувала останньому. Через декілька хвилин до неї на автомобілі під’їхав
ОСОБА_1
і порозмовлявши з нею повідомив, що у нього є знайомі серед працівників правоохоронних та судових органів району, які можуть допомогти, щоб її сина
ОСОБА_2
не притягували до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. Однак, для цього йому потрібно дати 100 гривень на заправку його автомобіля щоб він поїхав у смт. Кельменці і поспілкувався з цими людьми та дізнався від них чи зможуть вони допомогти у вирішенні цього питання. Після вказаної розмови, цього ж дня, вона передала
ОСОБА_1
100 гривень. На наступний день вона знову в с. Іванівці зустрілась з
ОСОБА_1
, який сказав, що він зустрівся з потрібними людьми, які вирішать питання і її син навіть не отримає умовний термін покарання за вчинений ним злочин. Однак, для цього потрібно, щоб вона передала йому 500 доларів США, які в подальшому він передасть працівникам правоохоронних чи судових органів району в якості хабара, які зроблять так щоб її сина не судили. При цьому,
ОСОБА_1
ніяких імен чи прізвищ не називав. Вона на вказану пропозицію погодилась і 16 травня 2008 року по попередній домовленості з
ОСОБА_1
, зустрілась з ним в смт. Кельменці, біля приміщення «Ощадбанку» де передала останньому 300 доларів США. При цьому
ОСОБА_4
пояснила
ОСОБА_1
, що на даний час у неї грошей більше немає і в подальшому вона їх йому додасть. Однак, незважаючи на запевнення
ОСОБА_1
, її сина засудили за вчинений ним злочин і призначили йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим терміном.

В червні 2008 року працівниками Кельменецького РВ УМВС знову було порушено кримінальну справу стосовно її сина
ОСОБА_2
та його товариша
ОСОБА_3
за вчинений ними злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України. 22 червня 2008 року знаходячись у с. Іванівці вона підійшла до
ОСОБА_1
і розповіла останньому про те, що сталось з її сином.
ОСОБА_1
порозмовлявши з нею повідомив, що ті ж самі його знайомі серед працівників правоохоронних та судових органів району мабуть зможуть допомогти, щоб її сина
ОСОБА_2
суворо не карали і дали йому покарання не пов’язане з позбавленням волі. Однак для цього йому потрібно дати 100 гривень на заправку його автомобіля щоб він поїхав у смт.Кельменці і порозмовляв з цими людьми та дізнався від них чи зможуть вони допомогти у вирішенні цього питання. Після вказаної розмови вона передала
ОСОБА_1
100 гривень. Через декілька годин у с. Іванівці
ОСОБА_1
повідомив їй що йому потрібно ще 200 гривень на заправку автомобіля, так як він буде везти на власному автомобілі когось із працівників правоохоронних чи судових органів району в м. Кам’янець - Подільський Хмельницької області щоб з кимось погодити там питання стосовно покарання мого сина. При цьому
ОСОБА_1
ніяких імен чи прізвищ не називав. Після вказаної розмови вона передала
ОСОБА_1
ще 200 гривень.

На наступний день, 23 червня 2008 року вона разом з
ОСОБА_5
знаходилась в смт. Кельменці і
ОСОБА_1
зателефонувавши їй повідомив про те, що їм необхідно зустрітись в смт. Кельменці, біля приміщення «Ощадбанку». Біля 13 – 14 години 23 червня 2008 року біля приміщення «Ощадбанку», вона побачила машину
ОСОБА_1
і сіла в неї, в той час як
ОСОБА_5
залишилась стояти поруч з автомобілем. Під час розмови в автомобілі
ОСОБА_1
сказав їй, що він зустрівся з потрібними людьми, які вирішать питання і її син та
ОСОБА_3
отримає покарання не пов’язане з позбавленням волі за вчинений ними злочин, але для цього потрібно, щоб вона та
ОСОБА_5
передала йому 5000 доларів США, які в подальшому він передасть працівникам правоохоронних чи судових органів району, які зроблять так щоб їх синів суворо не карали.
ОСОБА_5
в цей час стояла поряд з автомобілем і повинна була чути всю цю розмову, так як в автомобілі було опущене скло, а крім того в подальшому вона цю розмову їй переповіла. Вона на вказану пропозицію погодилась і зразу ж автомобілі передала
ОСОБА_1
500 доларів США.

В подальшому, 24 червня 2008 року вона знаходячись в с.Іванівці Кельменецького району передала ще
ОСОБА_1
700 доларів США, а 03 липня 2008 року також у с.Іванівці Кельменецького району передала
ОСОБА_1
2500 грн. та 200 Євро, які були призначені для передачі
ОСОБА_1
в якості хабара працівникам правоохоронних та судових органів району за непритягнення її сина
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, або щоб їм призначили покарання не пов’язане з позбавленням волі. Із вказаних грошей
ОСОБА_1
повернув їй 50 Євро повідомивши, що ці гроші з якихось причин не обмінюють.

Більше вона ніяких грошей
ОСОБА_1
не передавала і наскільки їй відомо
ОСОБА_5
взагалі не передавала
ОСОБА_1
будь яких грошей.

В подальшому вона зрозуміла, що
ОСОБА_1
її обманює і ніяких мір для того, щоб полегшити покарання її сину не приймає і звернулась з відповідною заявою в прокуратуру Кельменецького району.

Свідок
ОСОБА_5
дала суду покази про те, що в червні 2008 року її син
ОСОБА_3
разом з своїм товаришем
ОСОБА_2
вчинили викрадення автомобіля і за даним фактом Кельменецьким РВ УМВС стосовно них було порушено кримінальну справу. В один із днів червня коли вона разом з матір’ю
ОСОБА_2
–
ОСОБА_4
приїхали в Кельменецький РВ УМВС то остання повідомила їй, що для того, щоб їх сини за вчинений ними злочин не отримали покарання пов’язане з позбавленням волі їм потрібно попрохати допомоги в
ОСОБА_1
В цей же день, через декілька годин вони зустрілись з
ОСОБА_1
в смт.Кельменці, біля приміщення відділення «Ощадбанку» і
ОСОБА_4
сіла до
ОСОБА_1
в автомобіль а вона залишилась стояти поряд з автомобілем, в якому було опущене скло. Коли
ОСОБА_4
розмовляла з
ОСОБА_1
то вона зрозуміла, що мова йде за їхніх синів, а потім побачила як
ОСОБА_4
передала
ОСОБА_1
якісь гроші. Коли
ОСОБА_4
вийшла з автомобіля, то повідомила їй, що для того, щоб їхніх синів не позбавили волі за вчинений ними злочин, їм необхідно передати
ОСОБА_1
5000 доларів США, тобто по 2500 доларів США кожна з них має передати
ОСОБА_1
Крім того,
ОСОБА_4
повідомила їй, що вона особисто вже передала
ОСОБА_1
500 доларів США. Однак, враховуючи, що в неї такої суми грошей не було, вона ніяких грошей
ОСОБА_1
не передавала і з ним з цього приводу не розмовляла.

Свідок
ОСОБА_6
дала суду покази про те, що в червні 2008 року до неї звернулась
ОСОБА_4
і попрохала її, щоб вона домовилась про зустріч з
ОСОБА_1
, так як необхідно, щоб останній допоміг їй в тому, щоб її сина випустили з ІТТ Кельменецького РВ УМВС, де останній знаходився будучи затриманим за вчинення злочину. В подальшому
ОСОБА_1
повідомив їй, що взяв у
ОСОБА_4
спочатку 500 доларів США а потім ще якісь грошові кошти, щоб посприяти у вирішенні питання про не притягнення сина
ОСОБА_4
до відповідальності за вчинений ним злочин.
ОСОБА_1
також повідомив їй, що про те, щоб сина
ОСОБА_4
не притягували до кримінальної відповідальності він ні з ким не домовлявся і частину грошей, які він отримав від останньої у нього викрали, а частину він використав на власні потреби.

Свідок
ОСОБА_7
який працює на посаді начальника слідчого відділення Кельменецького РВ УМВС дав суду покази про те, що в травні 2008 року в його провадженні знаходилась кримінальна справа по обвинуваченні
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Під час провадження досудового слідства всі рішення по справі він приймав згідно чинного законодавства і до нього ніхто не звертався з приводу вирішення ним будь-яким чином питання про пом’якшення
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
покарання за вчинений ними злочин, або про звільнення їх від кримінальної відповідальності.

Аналогічні покази в судовому засіданні дали свідки Чернописький В.Ю. та Туржанський В.В..

З письмової заяви
ОСОБА_4
(а.с. 6) вбачається що вона передала підсудному
ОСОБА_1
у період з травня по липень 2008 року суму біля 2500 доларів США для передачі в якості хабарів працівникам правоохоронних органів.

Із явки з повинною підсудного
ОСОБА_1
вбачається, що у період з травня по липень 2008 року він отримав суму біля 2500 доларів США від
ОСОБА_4
для передачі в якості нібито хабарів працівникам правоохоронних органів, але вищевказані гроші він нікому не давав, і не мав наміру давати, а суми 500 та 5000 доларів США придумав сам.

Зібрані та досліджені докази дають суду підстави кваліфікувати дії підсудного
ОСОБА_1
:

- за ст.190 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено, що він скоїв

шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою,

- за ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.1 КК України,

оскільки також доведено, що він скоїв

закінчений замах на шахрайство, тобто замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою,

- за ст. 190 ч.2 КК України, оскільки також доведено, що він скоїв

шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою за кваліфікуючою ознакою – вчинене повторно,

- за ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України, оскільки також доведено, що він скоїв

закінчений замах на шахрайство, тобто замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою за кваліфікуючою ознакою – вчинене повторно,

- за 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.1 КК України оскільки також доведено, що він скоїв підбурювання до замаху на давання хабара,

- за ст.15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України, оскільки також доведено, що він скоїв

підбурювання до замаху на давання хабара за кваліфікуючою ознакою – вчинене повторно.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом’якшують покарання.

Так, суд враховує, що підсудний
ОСОБА_1
щиро розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє цукровим діабетом.

Разом з тим суд враховує, що підсудний
ОСОБА_1
раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, та обставини, що пом‘якшують покарання суд вважає, що підсудному слід призначити покарання за ст.ст.190 ч.1, ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.1, 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.1 КК України у виді обмеження волі у межах санкцій цих статей, а за ст.ст. 190 ч.2, ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.2, 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України у виді позбавлення волі у межах санкцій цих статей.

Суд вважає, що остаточну міру покарання підсудному
ОСОБА_1
слід призначити на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

З урахуванням матеріального стану підсудного та стан його здоров’я суд вважає, що підсудному
ОСОБА_1
не слід застосовувати додаткову міру покарання передбачену 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України у виді конфіскації майна.

Суд також вважає, що цивільний позов прокурора слід задовольнити та стягнути з підсудного
ОСОБА_1
на користь держави предмет хабара у сумі 11367 гривень 66 копійок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним та призначити покарання:

- за ст.190 ч.1 КК України, у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі;

- за ст. 190 ч.2 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.1 КК України у виді 2 (двох) років року 6 (шість) місяців обмеження волі;

- за ст.15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточну міру покарання
ОСОБА_1
призначити у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Стягнути з засудженого
ОСОБА_1
на користь держави предмет хабара у сумі 11367 гривень 66 копійок.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1
до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

Строк відбування покарання
ОСОБА_1
відраховувати з моменту взяття під варту.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом 15 діб: засудженим
ОСОБА_1
з моменту отримання ним копії вироку, а іншими учасниками судового розгляду з моменту проголошення через Кельменецький районний суд.

С У Д Д Я
: /підпис/

З оригіналом згідно: