Справа № 359/2482/15-к
Провадження № 1-в/359/129/2015
У Х В А Л А

Іменем України

1 квітня 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання начальника Білоцерківської виправної колонії (№ 35) ОСОБА_3 про уточнення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 , -

встановив:
23.03.2015 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника Білоцерківської виправної колонії (№ 35) ОСОБА_3 про уточнення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 . Зі змісту якого вбачається, що у Білоцерківській виправній колонії (№ 35) відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений 03.10.2014 р. вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до даного вироку ОСОБА_4 за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Однак, згідно ЗУ "Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо відповідальності за незаконне поводження зі зброєю та вибухонебезпечними матеріалами" від 05.07.2012 р. були внесені зміни до Кримінального кодексу України, і санкція статті ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання на строк від 3 до 7 років позбавлення волі. У зв`язку з вищевикладеним, просили суд, уточнити міру покарання призначену судом за ч. 1 ст. 263 КК України, або застосування до засудженого ст. 69 КК України, за якою призначено більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Учасники кримінального процесу в судове засіданні не з`явились. Про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомленні належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання розглянути клопотання в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання необґрунтоване і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 262 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.12.2014 р., вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2014 р. залишено без змін.

Частиною 1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Начальник Білоцерківської виправної колонії (№ 35) у своєму клопотанні просить суд уточнити міру покарання, яка призначена ОСОБА_4 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2014 р. за ч. 1 ст. 263 КК України, або застосування до засудженого ст. 69 КК України, за якою призначено більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, тим самим фактично просить змінити резолютивну частину вироку.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Як вбачається з коментованого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку та питань, що виникають внаслідок недоліків вироків, відносяться лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Таким чином, за змістом даної статті, резолютивна частина вироку не може бути уточнена чи в неї не можуть бути внесені будь-які зміни, окрім виправлення допущених описок і очевидних арифметичних помилок, в порядку передбаченому ст. 379 КПК України.

Враховуючи вищезазначене та те, що начальник Білоцерківської виправної колонії (№ 35) у своєму клопотанні просить суд уточнити резолютивну частину вироку, що є неприпустимим, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372, п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

постановив:
У задоволенні клопотання начальника Білоцерківської виправної колонії (№ 35) ОСОБА_3 про уточнення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1