Справа № 667/5906/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

слідчого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

перекладача: ОСОБА_5 ,

затриманого: ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора Комсомольського району м. Херсона ОСОБА_7 про застосування відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця Джамбайського району Самаркандської області, тимчасового арешту до 30 діб до надходження в Генеральну прокуратуру юстиції України запиту Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про його видачу,

встановив:

Прокурор Комсомольського району м. Херсона ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив застосувати відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 тимчасовий арешт до 30 діб до надходження в Генеральну прокуратуру юстиції України запиту Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про його видачу та утримувати ОСОБА_6 в Херсонському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ОСОБА_6 , громадянин Республіки Узбекистан, 15 липня 2014 року був затриманий співробітниками Комсомольського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області за розшуковим завданням УВС Самаркандської області Республіки Узбекистан за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 165 КК РУ (вимагання).

15.02.2010 року судом по кримінальним справам Джамбайського району Самаркандської області відносно ОСОБА_6 заочно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Кримінальна справа № 32/29615 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 165 КК РУ знаходиться в провадженні Джамбайського РВВС УВС Самаркандської області.

Правовідносини між Україною та Республікою Узбекистан по питанням видачі громадян врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правовим відносинам по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, яка дійсна для обидвох держав і яка є частиною національного законодавства України.

Особа затриманого ОСОБА_6 встановлена, підтверджена його приналежність до громадянства Республіки Узбекистан, злочин, за який запитується його видача, є екстрадиційним.

Ініціатором розшуку підтверджено намір підготовки у встановленому Конвенцією порядку запиту про видачу ОСОБА_6 .

З метою забезпечення компетентними органами України виконання вимог вищезазначеної конвенції у відношенні видачі ОСОБА_6 компетентним органам Республіки Узбекистан, яка можлива лише при умові перебування його під вартою, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Захисник затриманого пояснила, що її підзахисний не переховувався від органів слідства, а мав намір виїхати до Республіки Узбекистан. Вважала, що документи, надані прокурором оформлені неналежним чином, а саме постанова про оголошення розшуку та постанова про притягнення до участі у кримінальній справі в якості обвинуваченого не підписані слідчим, тому підстав для тимчасового затримання не має.

Затриманий в судовому засіданні пояснив, що бажав самостійно виїхати до Республіки Узбекистан, проте у нього вилучили паспорт.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання.

Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Відповідно до ст. 61 вказаної Конвенції Особа, видача якої потрібна, за клопотанням може бути узята під варту і до одержання вимоги про видачу. У клопотанні повинно бути посилання на постанову про узяття під варту або на вирок, що вступив у законну силу, і вказівка на те, що вимога про видачу буде представлена додатково. Клопотання про узяття під варту до одержання вимоги про видачу може бути передано поштою, телеграфом, телексом або телефаксом.

Особа може бути затримана і без клопотання, передбаченого в пункті 1 цієї статті, якщо маються передбачені законодавством підстави підозри, що вона зробила на території іншої Договірної Сторони злочин, що тягне за собою видачу.

Статтею 62 вказаної Конвенції передбачено, що Особа, узята під варту відповідно до пункту 1 статті 61, повинна бути звільнена, якщо вимога про її видачу не надійде протягом одного місяця з дня взяття під варту.

Особа, затримана відповідно до пункту 2 статті 61, повинна бути звільнена, якщо вимога про її видачу не надійшла протягом терміну, передбаченого законодавством для затримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Слідчим суддею встановлено, що 15.02.2010 року слідчим прокуратури Джамбайського району Республіки Узбекистан ОСОБА_6 був притягнутий до участі у кримінальній справі в якості обвинуваченого за п.п. «а,в» ч. 2 ст. 165 КК Республіки Узбекистан.

Того ж дня, а саме 15.02.2010 року, постановою слідчого прокуратури Джамбайського району Республіки Узбекистан ОСОБА_6 був оголошений у розшук, оскільки останній зник з місце проживання, на неодноразові виклики слідчого не з`явився, а проведеними заходами встановити його місцезнаходження не вдалося.

Крім того, 15.02.2010 року судом по кримінальним справам Джамбайського району Республіки Узбекистан було винесена ухвала про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

12.07.2014 року з Управління внутрішніх справ Самаркандської області Республіки Узбекистан на ім`я начальника УМВС України в Херсонській області надійшло клопотання про затримання та утримання під вартою розшукуваного ОСОБА_6 .

Як вбачається з рапорту про затримання особи ОСОБА_6 був затриманий на території України 15 липня 2014 року о 16.23 год.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено особу затриманого, яка підтверджується долученою до матеріалів справи Заявою про видачу паспорта (форма № 1).

На підстави викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 тимчасового арешту до надходження запиту про його видачу.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги заперечення захисника затриманого, що наявні в матеріалах клопотання постанови слідчого не завірені належним чином.

Так, суду надані ксерокопії документів, правильність яких посвідчена відбитком печатки як Управління карного розшуку і боротьби з тероризмом УВС Самарканської області, так і відбитком мокрої печатки Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області.

Керуючись ст. 583 КПК України, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, -

ухвалив:

Застосувати відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 тимчасовий арешт до 30 (тридцяти) діб до надходження в Генеральну прокуратуру України запиту Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про його видачу.

Утримувати ОСОБА_6 в Херсонському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 583 КПК України, у разі якщо максимальний строку тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті (30 діб), закінчився, а запит про вдачу особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Відповідно до ч. 8 ст. 583 КПК України звільнення особи з-під тимчасового арешту у зв`язку з несвоєчасним надходженням до центрального органу України запиту про видачу не перешкоджає застосуванню до неї екстрадиційного арешту в разі отримання в подальшому такого запиту.

Згідно ч. 9 ст. 583 КПК України у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області особою, до якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником, чи законним представником, прокурором протягом 5-ти днів з дня її ухвалення.

Слідчий суддяОСОБА_1