печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0009375 від 17 грудня 2013 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кулажинці Гребінківського району Полтавської області, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого:

-14.03.2008 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-13.06.2008 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 23.09.2011 за постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.09.2011 у зв`язку із застосуванням ч.2 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011;

- 05.06.2013 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

-16.09.2013 Яготинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 08 серпня 2012 року, приблизно о 12.00 год., знаходячись на будівельному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57, маючи умисел на повторне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення будівельного вагончика, в якому зберігалися особисті речі ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_6 з метою особистого збагачення, оглянув приміщення вагончика та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу повторно таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме мобільний телефон «Самсунг Дуос» вартістю 672 грн. 30 коп., в якому знаходилася карта пам`яті «Team MicroSDHC 4 GB Class 4а» вартістю 33 грн. 62 коп., сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 09 грн., на рахунку якої було 25 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 30 грн., на рахунку якої було 30 грн., а всього на загальну суму 799 грн. 92 коп.

Проте, злочинні дії ОСОБА_6 були викриті свідком ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 , які знаходилися поруч з будівельним вагончиком, які стали бігти за ОСОБА_6 та вимагати від нього повернути викрадене майно, однак останній, утримуючи при собі викрадене майно, почав втікати з місця вчинення злочину в напрямку лісосмуги, і таким чином продовжувати вже відкрите викрадення чужого майна, де він викинув в кущі викрадений телефон, і намагався втекти, однак в подальшому ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції, яких викликав потерпілий ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, стверджуючи, що вчинив таємне, а не відкрите викрадення чужого майна, і по суті обставин справи пояснив. 08.08.2012 приблизно о 12.00 год. він йшов по вул.Залізничне шосе у м.Києві, де помітив будівельний вагончик, в який вирішив зайти, оскільки двері були відчинені. Там він побачив на столі мобільний телефон «Самунг Дуос» та гроші в сумі 400 грн., які він взяв і поклав до кишені штанів. Після чого він вийшов і пішов по дорозі. При цьому, всі дії були вчинені ним за відсутності сторонніх осіб, ніхто за ним не гнався і не просив повернути речі. Через деякий час він помітив по дорозі автомобіль працівників міліції і вирішив викинути викрадений телефон у кущі. Ці його дії були помічені працівники міліції, від яких він став тікати, а вони його наздоганяти. Коли вони його затримали, він розповів їм, куди викинув викрадений мобільний телефон, який було знайдено. В подальшому, викрадені гроші та мобільний телефон у нього вилучалось в приміщенні міліції в присутності потерпілого, якому вказаний телефон було повернуто. Не заперечував, що того дня ним було викрадено те майно потерпілого ОСОБА_10 , що зазначено у обвинувальному акті, на загальну суму 799 грн. 92 коп. Стверджував, що його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 185 КК України, оскільки викрадення майна потерпілого носило таємний характер. Причину вчинення злочину пояснив потребуванням грошей.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав свої показання на досудовому розслідуванні, за змістом яких 08.08.2012 він, працюючи газозварювальником, перебував на робочому місці по вул.Залізничне шосе, 57 у м.Києві, де проводились будівельні роботи. Неподалік від місця їх роботи були розташовані будівельні вагончики, в яких вони переодягались і залишали свої особисті речі. Приблизно о 12.05 год. він помітив, як з будівельного вагончика, де він залишив свої особисті речі, вийшов невідомий чоловік. Він вирішив підійти до вагончика, який був не зачинений, і перевірити наявність своїх речей. В цей момент невідомий йому хлопець вже прямував у бік мосту, а з вагончика вийшов його колега ОСОБА_12 , який поцікавився в нього, в який бік направився невідомий. У вагончику він виявив відсутність його мобільного телефону марки «Самсунг Дуос», вартістю 672,30 грн. Він вибіг з вагончику і побачив, як ОСОБА_12 біжить у напрямку мосту. Зрозумівши, що ОСОБА_12 побіг за невідомим, він побіг за ними. В подальшому, він викликав працівників міліції, в присутності яких цей невідомий хлопець показав місце, де він викинув його мобільний телефон. В судовому засіданні потерпілий пояснював, що події він краще пам`ятав під час його допиту слідчим, оскільки пройшло багато часу. Однак доповнив, що коли він перший раз наздогнав ОСОБА_12 , той повертався, повідомивши йому, що забрав у хлопця, якого він наздогнав, викрадені в нього гроші. Тоді він повідомив ОСОБА_12 , що ймовірно той хлопець викрав його мобільний телефон, і тоді вони вдвох знов побігли за цим хлопцем. Потім він викликав працівників міліції, які затримали цього раніше не відомого йому хлопця, якого привезли до їх будівельного вагончику у службовій машині. ОСОБА_12 впізнав цього хлопця, якого він попередньо затримав із викраденими у нього грошима і відпустив, після чого пішов працювати. А він разом з іншим співробітником, працівниками міліції і цим хлопцем, ходив до лісосмуги, де останній показав місце, куди він викинув мобільний телефон, коли втікав. Співробітник зателефонував на його номер, телефон завібрував, і вони знайшли його у траві біля доріжки. Стверджував, що коли ОСОБА_12 біг за невідомим хлопцем, то кричав йому, щоб той зупинився, але цей хлопець біг швидко і не зупинявся. Він особисто біг метрів за 100 від них і також кричав вслід. Пояснив, що викрадене майно йому було повернуто під час слідства, претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не мав.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 08.08.2012 він працював газозварювальником на будівельному об`єкті по вул.Залізничному шосе, 57 у м.Києві. Приблизно перед обідом він побачив раніше не відомого ОСОБА_6 , який зайшов у будівельний вагончик, в якому вони зазвичай залишали свої особисті речі. Коли він підійшов до вагончика, ОСОБА_6 вже виходив з нього. Він спитав ОСОБА_6 , що він тут робить, на що той відповів, що зайшов води попити. При цьому, останній був одягнений не в спецодяг, як особа, яка працює на будівництві, а як цивільна особа. Оскільки його поведінка викликала в нього підозру, він ОСОБА_6 бачив вперше, він наказав йому зачекати біля вагончика, а сам зайшов, щоб перевірити наявність речей. У вагончику він помітив, що в нього особисто викрадено гроші. Коли він вийшов, ОСОБА_6 вже не було. В цей момент підійшов його напарник ОСОБА_13 , в якого він спитав, куди пішов незнайомець, на що той відповів, що побіг у лісок. Він наказав ОСОБА_13 перевірити свої речі, а сам побіг за ОСОБА_6 , який тікав в ліс. ОСОБА_13 забіг до вагончика, вибіг і крикнув йому вслід, що в нього також викрадено мобільний телефон. Він біг за ОСОБА_6 хвилин 5-10, при чому останній біг швидко, не зважаючи на його крики, щоб той зупинився. Наздогнавши ОСОБА_6 , він забрав у нього викрадені гроші, «похлопав» його по кишенях і, не знайшовши там телефон ОСОБА_13 , відпустив ОСОБА_6 . Коли він повертався, до нього підбіг ОСОБА_13 , разом з яким вони повернулись до вагончика та викликали працівників міліції. Через деякий час працівники міліції привезли на службовому автомобілі затриманого ними ОСОБА_6 , якого він впізнав і пішов працювати. Йому відомо, що в подальшому ОСОБА_6 показав, куди він у ліску викинув викрадений у ОСОБА_13 мобільний телефон, коли втікав від нього. Стверджував, що дії ОСОБА_6 по викраденню майна носили відкритий характер. Так, ОСОБА_6 не відреагував на його слова почекати на нього біля вагончика після крадіжки, оскільки він зрозумів, що винен і вирішив втекти. Потім, коли вони бігли за ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 і кричали йому зупинитись, останній на них не реагував, а продовжував втікати. При цьому зауважив, що коли він крикнув ОСОБА_6 «стій», останній ще деякий час пробіг по доріжці, що веде в лісок, після чого щось викинув, і побіг далі. В подальшому, викрадений у потерпілого мобільний телефон був знайдений приблизно на тому ж місці. Він впевнений, що ОСОБА_6 усвідомлював, що його дії викрито, коли втікав від нього з викраденим майном.

Крім того, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину повністю підтверджується наступними письмовими доказами:

-даними протоколу огляду місця події від 08.08.2012, за змістом якого у лісосмузі навпроти залізничного шосе ОСОБА_6 вказав на зелену ділянку, де в подальшому було виявлено мобільний телефон «Самсунг Дуос» з двома сім-картками операторів мобільного зв`язку Київстар та МТС . ОСОБА_6 пояснив, що вказаний мобільний телефон він викрав зі столу у будівельному вагончику, а також викрав гроші, які були під зошитом, в сумі 200 грн., після чого з викраденим намагався зникнути з місця пригоди (т.1 а.с. 48-50);

-даними протоколу огляду предметів від 11.03.2014, за змістом якого було оглянуто мобільний телефон «Самсунг Дуос» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , і який був знайдений під час огляду місця події зі слів ОСОБА_6 (т.1 а.с. 50-52);

-копією гарантійного талону та товарним чеком, який підтверджує вартість мобільного телефону та карти пам`яті в ньому (т.1 а.с. 70-71);

З огляду на всі вищенаведені докази, суд розцінює позицію ОСОБА_6 , що його дії повинні бути кваліфіковані за ст.185 КК України, оскільки вони носили таємний, а не відкритий характер, як безпідставну, таку, що спростовується показаннями свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , підстав обмовляти якими обвинуваченого судом не встановлено, тобто як таку, що спрямована на уникненням ОСОБА_6 кримінальної відповідальності за свої злочинні дії, шляхом заперечення деяких фактичних обставин, встановлених органами досудового розслідування і судом.

Твердження захисту, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен бути виправданий, суд також розцінює як безпідставне.

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, а його умисні дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, те, що він раніше багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив і під час судимостей за аналогічні корисливі злочини, що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, знов вчинив злочин, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, обвинувачений не працював та суспільно-корисною працею не займався, за місцем реєстрації характеризується негативно, за місцем відбуття покарання у Кременчуцькій ВК №69 Полтавської області характеризується задовільно, хоча і приймаючи до уваги незначний розмір викраденого майна, відсутність претензій зі сторони потерпілого, якому викрадене майно було повернуто на стадії досудового розслідування і він цивільний позов не заявляв, не перебування на обліку у лікаря нарколога, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 не можливо без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону.

Оскільки ОСОБА_6 визнається винним у вчиненні злочину, подія якого мала місце до постановлення вироку Яготинського районного суду Київської області від 16.09.2013, остаточне покарання суд призначає йому за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд не враховує вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.06.2013, оскільки призначене за цим вироком покарання було враховано при постановлені вироку Яготинського районного суду Київської області від 16.09.2013.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Яготинського районного суду м. Київської області від 16.09.2013 у виді 9 місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту застосування до ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 06 жовтня 2014 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою в порядку попереднього ув`язнення та відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Яготинського районного суду Київської області від 16.09.2013 в період з 13 березня 2013 року по 06 жовтня 2014 року.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг Дуос» , в якому знаходилася карта пам`яті «Team MicroSDHC 4 GB Class 4а», сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», - що знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_10 , залишити в його користуванні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1