Провадження 1-кп/554/61/2015
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 06.04.2015
06 квітня 2015 року м.Полтава

Колегія суддів Октябрського районного суду м. Полтави у складі :
головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
за участю прокурорів: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , представника потерпілих: ОСОБА_13

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, позапартійного, не військовозобов`язаного, освіта середня-технічна, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ «НК КНГ», зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 115 ч.1 КК України,
в с т а н о в и л а :
В нічний час 9 червня 2014 року ОСОБА_14 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_15 став свідком розмови по мобільному між ним та потерпілим ОСОБА_16 з приводу повернення боргу останнім ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_14 взяв слухавку у ОСОБА_15 та зажадав від ОСОБА_16 повернення грошей ОСОБА_15 , на що останній запропонував йому зустрітись та обговорити це при зустрічі. Близько 00 годин 05 хвилин 9 червня 2014 року ОСОБА_14 , підійшов до в`їзних воріт домоволодіння АДРЕСА_4 , де ОСОБА_16 відпочивав зі своїми знайомими. Звідти одразу ж вийшов ОСОБА_16 , який перебував у нетверезому стані та без попередження наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_14 , від чого він відступив назад. Після цього ОСОБА_16 наніс удар правою ногою по лівій нозі ОСОБА_14 та ще 2-3 удари в обличчя, від чого останній позадкував та присів. В цей час ОСОБА_14 , перебуваючи на землі, став відбиватися від ОСОБА_16 ногами, відступаючи назад по проїжджій частині дороги в сторону будинку № 32. Потім ОСОБА_16 схопив ОСОБА_14 за шию, а останній нахилився назад, обіпершись на праву руку, нащупав на дорозі колюче-ріжучий предмет по типу ножа. Після цього, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою заподіяння тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_16 , перевищуючи межі необхідної оборони, наніс останньому чотири удари колюче-ріжучим предметом, спричинивши йому наступні тілесні ушкодження: проникаюче сліпе колоторізане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця; колоторізаної рани лівої верхньої кінцівки; крововиливи за ходом ранових каналів; різані рани обличчя та лівої верхньої кінцівки у кількості трьох; садна грудної клітки.
Смерть потерпілого ОСОБА_16 настала в результаті проникаючого сліпого колоторізаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця, що призвели до тампонади серця в порожнині серцевої сорочки кров`ю.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 винним себе за ст. 115 ч.1 КК України не визнав та суду пояснив, що ввечері 8 червня 2014 року він разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 перебували у нього вдома в кв. АДРЕСА_3 , де вони дивилися телевізор та пили пиво. Близько 24 години, коли він курив на балконі, почув телефонну розмову між ОСОБА_20 та невідомою особою з приводу повернення грошового боргу, при цьому ОСОБА_20 був обурений тим, що йому винні гроші і кричать на нього. На його запитання останній відповів, що він спілкується з ОСОБА_21 . Оскільки він раніше кілька разів бачив ОСОБА_22 у ОСОБА_23 , де той працював разом з ОСОБА_20 , тому вирішив поговорити з ним про повернення боргу ОСОБА_24 та пояснити, що останній має трьох дітей, яких потрібно годувати. Взявши слухавку, він почув у свій бік нецензурну лайку, при цьому потерпілий сказав, що якщо він хоче поговорити з приводу боргу, щоб приходив до ОСОБА_25 , де він зараз знаходиться. Одягнувшись, вони разом з ОСОБА_26 вийшли з квартири, але останній одразу ж повернувся, так як забув мобільний телефон та сказав, що його наздожене. Він ішов до потерпілого виключно з метою поговорити про повернення боргу, без ніякого наміру влаштовувати сварку чи бійку.
Приблизно через 2-3 хвилини він дійшов до воріт домогосподарства ОСОБА_25 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , звідки одразу ж вибіг потерпілий, з нецензурною лайкою та наніс йому удар кулаком в обличчя. Від удару він відхилився та почав відходити на крок чи на два назад, після чого потерпілий наніс йому удар правою ногою по лівій нозі та ще 2-3 удари руками в голову. Від вказаних ударів він присів майже на руки назад, а потерпілий пішов на нього, при цьому в його руках блиснув якийсь предмет. Він почав відбиватися від потерпілого ногами, тоді потерпілий навалився на нього, схопив за шию та почав душити. В цей час йому в праву руку потрапив якийсь металевий предмет, яким він став відмахуватися від потерпілого. Чи влучив він по потерпілому сказати не може, однак останній його відпустив і пішов у двір ОСОБА_23 .
Піднявшись, він почав витирати з носа кров, і в цей час з двору вибігла ОСОБА_27 , яка щось йому кричала, але що саме він не розумів, так як в нього дуже боліла голова. Потім вона його залишила і він пішов, але де ходив, не пам`ятає, додому потрапив лише наступного дня. Де весь час перебував не пам`ятає. За медичною допомогою він не звертався, а наступного дня він дізнався, що його шукають батьки і міліція.
Стверджує, що в нього ніколи не було в користуванні ні розкладного, ні іншого ножа. Куди потім дівся металевий предмет сказати не може. Смерті потерпілому не бажав, та не знав, що від його дій він міг померти.
Цивільний позов ОСОБА_28 визнав частково, лише в частині відшкодування шкоди на поховання потерпілого, цивільний позов потерпілої ОСОБА_29 не визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_28 суду пояснила, що 9.06.2014 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_30 та ОСОБА_31 повідомили їй, що її сина ОСОБА_16 убив хлопець, який проживає в АДРЕСА_5 .
Підтвердила, що дійсно вона позбавлена батьківських прав, але фактично син проживав разом з нею, оскільки у них були добрі стосунки, він завжди радився з нею з будьяких питань та мав великі плани на майбутнє. Характеризує сина як спокійного, не сварливого, не агресивного, який завжди допомагав їй по господарству. Не заперечує того факту, що син в дитинстві перебував на лікуванні в психіатричній лікарні.
Про те, що сина вбив саме обвинувачений дізналася від ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . Останній раз бачила сина 8 червня 2014 року вдома в с. Щербані. О 12 годині 30 хвилин він поїхав на роботу, оскільки працював на СТО по вул. Кагамлика в м. Полтаві, а також підробляв на СТО, розташованому по АДРЕСА_4 .
Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_29 суду пояснила, що з ОСОБА_34 вони познайомились у 2006 році, від якого вона має спільну дитину. Вони проживали спільно в с. Щербані разом з матір`ю потерпілого до листопада 2011 року. Після чого вони з ОСОБА_16 розійшлись і вона з дитиною переїхала до своєї матері в с. Семенівка. ОСОБА_16 спілкувався з нею по телефону, декілька разів на рік приїздив у гості, привозив подарунки, частково сплачував аліменти. Характеризує потерпілого як неконфліктну людину, який в бійки не втручався, та хорошого сім`янина.
Цивільний позов підтримує в повному обсязі та прохає суд його задовольнити
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що з потерпілим ОСОБА_34 вони разом працювали на СТО по ремонту автомобілів у ОСОБА_25 по АДРЕСА_4 . За три тижні до смерті потерпілий узяв у нього в борг 600 гривень, які обіцяв повернути в кінці тижня, однак не повернув.
В червні 2014 року у вечірній час він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_19 , а також ОСОБА_17 і ОСОБА_18 перебували у ОСОБА_14 вдома, де вживали пиво. Близько 24 години він згадав, що ОСОБА_34 винен йому 600 гривень. Він зателефонував останньому та попросив повернути борг, але той, будучи нетверезим, почав кричати на нього та сказав, що відіб`є йому голову. ОСОБА_14 , почувши їх розмову, вирішив поговорити з потерпілим, але він став кричати на обвинуваченого, а потім останній сказав: «якщо хочеш я підійду». Обвинувачений, зібравшись, взяв із собою мобільний телефон і вони разом вийшли з квартири, щоб іти до потерпілого, який перебував у домогосподарстві ОСОБА_35 цей час він помітив, що забув вдома телефон, сказав ОСОБА_14 що його наздожене і повернувся за ним. Коли він йшов по вул. Лагоди до двору ОСОБА_25 і знаходився приблизно за 30 метрів, побачив як потерпілий вискочив з двору, висловлюючись брутальною лайкою, наніс обвинуваченому удар кулаком в обличчя, останній почав відходити, але потерпілий його догнав і вдарив ногою в ногу, від вказаного удару обвинувачений упав назад та став відбиватися від потерпілого ногами. В цей час потерпілий схопив ОСОБА_14 за горло. Потім він побачив як в руках потерпілого щось блиснуло. Він побоявся їх розбороняти і пішов у двір ОСОБА_25 щоб покликати когось на допомогу. Тільки зайшовши в двір, він помітив як повз нього пробіг потерпілий. Будь-яких предметів в руках потерпілого і тілесних ушкоджень на потерпілому він не побачив. Вийшовши з двору, він побачив обвинуваченого, який тримався за ніс двома руками. В цей час з двору вибігла ОСОБА_27 , підбігла до обвинуваченого та почала його трясти і щось говорила. Він відійшов, а через декілька хвилин пішов додому. Чув як ОСОБА_27 кричала, щоб викликали міліцію. Він відключив телефон і поїхав до своєї сестри.
Також суду пояснив, що ножа у обвинуваченого не бачив, наміру у останнього йти битися з потерпілим не було, і він не був агресивно налаштований. Проходячи біля місця події ножа він не бачив.
Свідок ОСОБА_36 суду пояснила, що на початку червня 2014 року, близько 21 години вона разом з ОСОБА_15 перебувала вдома, де вкладала дітей спати. Після чого ОСОБА_15 пішов додому до ОСОБА_14 , а близько 24 години вона теж зайшла додому до ОСОБА_14 . Там були обвинувачений, ОСОБА_15 , ОСОБА_37 та її подруга на ім`я ОСОБА_38 , які пили пиво. Вона випила склянку пива і пішла до магазину за молоком. Близько 5-6 години до неї додому приїхали працівники міліції, які шукали обвинуваченого та її співмешканця ОСОБА_15 . Стверджує, що ОСОБА_15 розкладного ножа при собі не мав, а в обвинуваченого ножа вона не бачила.
Свідок ОСОБА_37 суду повідомила, що обвинуваченого знає приблизно дев`ять місяців. Вони перебували з ним в дружніх стосунках. 8 червня 2014 року вона знаходилася у обвинуваченого в гостях, разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_26 гуляли з дітьми біля будинку обвинуваченого, де випили по пляшці пива. Ввечері вона разом із ОСОБА_39 перебували у останнього вдома, де до них також приєдналась її подруга ОСОБА_40 . Вони сиділи в кухні та вживали пиво. Потім до них прийшов ОСОБА_15 . В подальшому вона разом з ОСОБА_41 пішли до кімнати, а хлопці залишилися в кухні. Коли вона вийшла із кімнати, побачила, що обвинувачений спокійно говорить по телефону, але з ким він і про що говорив не знає. Лише почула, що обвинувачений говорив "добре, якщо ти так хочеш я зараз підійду". Після чого ОСОБА_42 і ОСОБА_43 зібралися і кудись пішли, сказавши, що скоро повернуться. Через кілька секунд повернувся ОСОБА_15 та сказав, що забув мобільний телефон, узявши який, знову пішов. В цей час вона з ОСОБА_41 пішли до магазину. Потім на мобільний телефон ОСОБА_44 зателефонував ОСОБА_43 та запитав де вони знаходяться. Вона повідомила та попросила його підійти до магазину. Приблизно через 15-20 хвилин підійшов ОСОБА_43 , у якого була кров на обличчі і розбитий ніс. На її питання, що трапилося останній пояснив, що все буде добре, щоб вона не хвилювалася, ОСОБА_43 сказав щоб вона йшла додому, і що завтра він їй усе розповість. Вона провела ОСОБА_45 до під`їзду будинку останнього, а потім повернулася до ОСОБА_46 .
Свідок ОСОБА_47 суду пояснив, що потерпілого знає рік чи півтора, вони разом працювали по ремонту автомобілів у СТО. На початку літа 2014 року у вечірній час він разом з батьком, потерпілим, ОСОБА_48 , ОСОБА_49 та ОСОБА_50 відпочивали на території домоволодіння АДРЕСА_4 , де смажили шашлик, вживали алкогольні напої, спілкувалися між собою. Згодом, в період часу з 20 до 21 години до них приєднався і ОСОБА_51 . Крім цього до них також заходив і ОСОБА_52 , який попросив цигарку та пішов у своїх справах. За час відпочинку у потерпілого неодноразово дзвонив телефон, і він відходив розмовляти в інше місце, тому йому не відомо з ким і про, що того вечора говорив по телефону потерпілий, але зазначив, що розмова була мирною так як він не виглядав ні схвильованим, ні роздратованим. Коли саме ОСОБА_16 пішов з альтанки він не бачив.
Через деякий час до альтанки зайшов потерпілий без футболки та взуття, тримався правою рукою за лівий бік, з якого текла кров, сказав щоб викликали швидку допомогу та упав, втративши свідомість. Він разом з ОСОБА_50 почали робити потерпілому штучне дихання та масаж серця, крім того він закривав рукою поранення в боку потерпілого, із якої текла кров. ОСОБА_53 викликала швидку допомогу та міліцію, а також ОСОБА_53 повідомила, що приходили ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , але він особисто їх не бачив і не був свідком події, де потерпілий отримав проникаюче поранення.
Свідок ОСОБА_53 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_54 має власне СТО, на якому працював потерпілий. 08.06.2014 року у вечірній час вона, її чоловік ОСОБА_47 , донька ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та потерпілий ОСОБА_34 відпочивали в альтанці по АДРЕСА_4 , де смажили шашлики і вживали спиртні напої. Близько 24 години чоловік пішов відпочивати, а вона з донькою вирішили прибрати зі столу в альтанці. Потерпілий постійно відходив говорити по телефону, остання розмова була на підвищених тонах. Потім ОСОБА_34 вийшов з подвір`я. В цей час був одягнутий в одні шорти, в руках нічого не тримав. Приблизно через 5-7 хвилин потерпілий забіг, тримаючись за живіт та сказав щоб викликали швидку допомогу і впав. Вона побігла за ворота, а за нею направились ОСОБА_57 і ОСОБА_58 . За двором вона побачила ОСОБА_59 , який сидів, узявшись за голову, а обвинувачений стояв, тримаючись рукою за ніс. Вона схопила останнього та запитала, що він накоїв. ОСОБА_55 відтягла її від обвинуваченого, при цьому останній сказав: «він перший почав» після чого він пішов. Куди подівся ОСОБА_20 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_55 суду пояснила, що 08.06.2014 року вона разом з ОСОБА_48 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_50 та ОСОБА_16 відпочивали в альтанці на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , де вони вживали спиртні напої. ОСОБА_34 постійно розмовляв по телефону і розмова була агресивна, але без образ. Потім потерпілий кудись вийшов, при цьому він був одягнутий в одні шорти і в руках нічого не мав. Приблизно через 5-7 хвилин ОСОБА_34 повернувся, тримаючи руку в районі живота, а коли її прийняв, став падати та попросив викликали швидку допомогу. ОСОБА_62 та ОСОБА_63 кинулися йому допомагати. ОСОБА_53 побігла на вулицю, а вона за нею, де вони побачили обвинуваченого ОСОБА_14 та ОСОБА_64 , який сидів біля двору, тримаючись руками за голову. ОСОБА_53 схопила обвинуваченого та почала трясти, в цей час обвинувачений стояв, закриваючи обличчя руками, а коли прийняв руки, в нього на обличчі була кров, при цьому ОСОБА_14 сказав, що потерпілий його перший вдарив. ОСОБА_53 сказала, щоб він нікуди не йшов, і вони почали викликати швидку та міліцію. Потім ОСОБА_20 і ОСОБА_14 розійшлись в різні сторони.
Свідок ОСОБА_56 суду пояснив, що на початку червня 2014 року близько 21 години він разом з ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , відпочивали в альтанці домоволодіння розташованого по АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_70 . Вони смажили шашлик, пили коньяк та спілкувалися між собою. Того вечора близько 22 години до них заходив ОСОБА_15 , якого він бачив вперше і який поспілкувавшись із ОСОБА_71 та потерпілим приблизно через 5-10 хвилин пішов. За увесь вечір ОСОБА_34 випив приблизно 150 грам коньяку, сп`янілим не був. Приблизно о 23 годині 30 хвилин потерпілий спілкувався з кимось по телефону. Він розмову не чув, але вважає, що вона була напевно напружена, так як потерпілий був знервований, метушився, кудись бігав. Він чув як потерпілий говорив ОСОБА_72 , що йому телефонував ОСОБА_42 . Близько 24 години потерпілий кудись пішов, одягнений був в шорти, взутий в капці, без футболки. Чи мав він щось при собі не знає. Ножа чи іншого колючо ріжучого предмета він у нього не бачив. Що відбувалося за воротами двору він не бачив. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_34 повернувся без взуття, мав на тілі ножове поранення в області грудної клітини. Він сказав викликати швидку допомогу, при цьому тримався за поранений бік. Свідок викликав швидку і закривав поранення руками. Швидка допомога приїхала приблизно через 7-10 хвилин, але до цього часу потерпілий уже помер. Як потерпілий отримав тілесні ушкодження йому не відомо. Заволока ОСОБА_73 та ОСОБА_74 виходили за ворота двору і з їх слів бачили там ОСОБА_15 та обвинуваченого якого називали « ОСОБА_75 ».
Свідок ОСОБА_76 суду пояснив, що близько 23 години він зустрів ОСОБА_77 , яка запросила його відпочити з ними в альтанці по вул. Лагоди. Там сиділи ОСОБА_47 , ОСОБА_53 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 та потерпілий ОСОБА_21 . Потерпілий постійно відходив говорити по телефону, але про що саме йому не відомо. Потім потерпілому хтось зателефонував, він поговорив і пішов до проходу, через який проходить тропа до виходу, де взяв у руку щось блискуче, напевно ніж та вийшов. Приблизно через 5 хвилин забіг потерпілий, але до альтанки не дійшов, сказав, що так не робиться і почав падати, при цьому був увесь у крові. На прохання ОСОБА_25 він вийшов на вулицю і побачив ОСОБА_80 та ОСОБА_81 , справа від них сидів ОСОБА_42 , а трохи лівіше сидів обвинувачений і тримався за обличчя. Потім ОСОБА_20 встав і пішов вліво, а обвинувачений встав і, тримаючись за голову, пішов в іншу сторону, ніяких пояснень вони не надавали.
Свідок ОСОБА_82 суду пояснив, що в 2014 року на церковне свято «Трійця» близько 24 години, точний час не пам`ятає, він ішов з вул. Ліхачова від Харківського Шосе додому, проходячи мимо вул. Лагоди він побачив за 20-25 метрів трьох чоловіків, один з яких стояв понад забором, а двоє боролись між собою, той чоловік, що нижчого зросту був знизу, а чоловік вищий на зріст був зверху, і хтось із цих трьох кричав «приб`ю». Вони боролись приблизно 2-3 хвилини потім чоловік, що вищий зростом встав і пішов у темноту, куди саме він пішов не бачив, пішов в сторону приватного сектору. Інші двоє стояли на вулиці. Потім він пішов у своїх справах, в бійку не втручався бо не вважав, що йому це треба. Освітлення по вулиці було погане, облич цих чоловіків він не бачив так як вони були від нього далеко, бачив лише силуєти і також не бачив чи було в них щось у руках.
Свідки ОСОБА_83 та ОСОБА_84 суду пояснили, що обвинувачений є їх сином. У липні 2014 року на свято «Трійця» вони поїхали в село до батьків чоловіка. Після 24 години зателефонував син та повідомив, що його побили. Вони поїхали додому, але вдома сина не було, почали його шукати. Наступного дня в обідній час син повернувся додому, він був не схожий сам на себе, розгублений, побитий, ніс розбитий, на шиї садна і синці, не міг стати на ногу, на їх питання що трапилося, нічого пояснити не зміг.
Охарактеризувати сина можуть як хорошу людину, працював водієм, спокійний, спиртне майже не вживає.
Показання свідка ОСОБА_85 дані нею органам досудового розслідування колегія суддів вважає недопустимим доказом, оскільки відповідно до ст.ст. 23, 94 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатись на них.
Судом вжито вичерпних заходів щодо виклику даного свідка в судове засідання, в тому числі шляхом примусового приводу, однак стороною обвинувачення не забезпечено його участь в ході судового розгляду, при цьому ОСОБА_85 не була безпосереднім свідком події, а про обставини справи їй відомо з чужих слів.
Під час судового розгляду, за клопотанням учасників процесу, колегією суддів досліджені наступні письмові докази у справі, які є належними та допустимими:
· рапорт помічника оперативного чергового Октябрського РВ ПМУ УМВС України ОСОБА_86 від 09.06.2014 року, відповідно до якого 09.06.2014 року в 00 годин 20 хвилин до чергової частини Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області надійшло повідомлення від ОСОБА_87 , проживаючої по АДРЕСА_6 , про те, що за місцем мешкання виникла сварка у ході якої невідомі нанесли тілесні ушкодження (т. 2 .а.с. 106);
· протокол огляду місця події від 09.06.2014 року та фото таблиця до нього, відповідно до якого по вул. Лагоди навпроти будинків 27 та 32-а в м. Полтава, було знайдено труп потерпілого ОСОБА_16 (т.2 а.с. 109-111, 113-127);
- лікарське свідоцтво про смерть № 7120 від 10.06.2014 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_16 зазначено використання гострого предмета з метою убивства чи нанесення ушкодження, на вулиці (т.2 а.с. 136 );
- висновки експерта №№ 639 та 639а від 09.06.2014 року, відповідно до яких при дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження, які можна розділити на групи:
1) проникаюче сліпе колото різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця; колото різана рана лівої верхньої кінцівки; крововиливи за ходом ранових каналів. Тілесні ушкодження даної групи носять прижиттєвий характер, утворилися незадовго до настання смерті, від не менш ніж двократної дії плоского колюче ріжучого предмету типу клинка ножа, що діяв із силою, достатньою для їх утворення; стосовно до живої особи, згідно з «правилами судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а в даному випадку, як такі, що потягли за собою смерть потерпілого.
2) різані рани обличчя та лівої верхньої кінцівки у кількості трьох. Тілесні ушкодження даної групи носять прижиттєвий характер, утворилися незадовго до настання смерті, від не менш ніж трикратної дії гостро ріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа, що діяв із силою, достатньою для їх утворення; стосовно до живої особи, згідно з «привалами судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
3) садна грудної клітини. Тілесні ушкодження даної групи носять прижиттєвий характер, утворилися незадовго до настання смерті, від дії тупих предметів зі шкарубкою поверхнею, або при ударі об такі; стосовно до живої особи згідно з «правилами судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Смерть потерпілого ОСОБА_16 настала в наслідок проникаючого сліпого колото різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця, що призвели до тампонади серця в порожнині серцевої сорочки кров`ю.
При судово-токсикологічному дослідженні крові гр. ОСОБА_16 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові - 0,9 проміле, в сечі - 1,2 проміле, що стосовно до живої особи відповідає ЛЕГКОМУ ступеню алкогольного сп`яніння.
Рановий канал, який починається раною на грудній клітці зліва, проникає в глибину мяких тканин, пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підшкірно-жировий шар, підлеглі мязи, мечоподібний відросток грудини зліва, нижнє-бокову поверхню серцевої сорочки справа, правий шлуночок серця, де сліпо закінчується. Направлення ранового каналу знизу вверх зліва направо, довжина його близько 12,5 см.
При судово-криміналістичному дослідженні клаптика шкіри, з передньої поверхні грудної клітини, від трупу ОСОБА_16 виявлена колото-різана рана, яка утворилась від дії плоского колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа, який має обушок з ребрами і гостре лез. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка біля 17 мм ( т.2 а.с. 128-134);
- акт судово психіатричної експертизи № 362 від 11.07.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_14 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_14 не знаходився в емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_14 не знаходився в стані вираженого емоційного збудження або емоційної напруги, що можуть розглядатись як психологічна підстава сильного душевного хвилювання. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_14 не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Під дію ст. ст.19 ч.2, 19 ч.3, 20 КК України не підпадає (т.2 а.с.154-164);
- додатковий висновок експерта № 1017 від 16.07.2014 року, згідно якого у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців верхніх кінцівок, крововиливів шиї, саден правої кисті, забоїв виличної ділянки зліва та правого колінного суглобу, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, в тому числі стиснуті в кулак або інші предмети з подібною характеристикою, можливо в строк та при обставинах вказаних вище, кваліфікуються, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що СПРИЧИНИЛИ короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.), та не могли утворитись при падінні тіла на площині (т.2 а.с. 166-167);
- висновок експерта № 200-МК від 17.06.2014 року згідно якого на клаптиках шкіри ОСОБА_16 виявлено : з передньої поверхні грудної клітки, виявлена колото - різана рана, яка утворилася від дії плоского колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа, який має обушок з ребрами і гостре лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка біля 17мм.; з передньої поверхні лівого плечового суглобу, виявлена колото-різана рана, яка утворилася від дії плоского колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа, який має обушок з ребрами і гостре лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка біля 16 мм. (т.2 .ас. 168-169).
Аналізуючи зібрані у справі докази як кожен окремо так і в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурором не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме умисного вбивства з огляду на таке.
Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З об`єктивної сторони умисне вбивство, відповідно до ч.1 ст.115 КК України, характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання. У зв`язку з цим, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_14 в своїх показаннях суду наголошував, що йшов до потерпілого з єдиною метою пояснити останньому, що ОСОБА_20 має трьох дітей, яких необхідно годувати і щоб він повернув останньому гроші. Ні сварки, ні бійки влаштовувати навіть не думав, тим більше умислу на позбавлення життя потерпілого в нього не було. Він не очікував, що потерпілий буде так агресивно налаштований і в момент коли потерпілий напав на нього спочатку з кулаками, сприймав реальну загрозу його життю, його єдиною метою було відвернути від себе потерпілого.
Вказані показання обвинуваченого не були спростованими під час судового розгляду будь-якими доказами, а тому суд покладає їх в основу обвинувачення ОСОБА_14 .
Згідно ст. 36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.
Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК.
Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд враховує, що із потерпілим він був майже не знайомим, будь-яких стосунків вони не підтримували і жодних конфліктів між ними не було. Приводом для їх зустрічі в день події стала розмова по телефону з приводу повернення незначної суми боргу, яку був винен потерпілий свідку ОСОБА_15 .
Таким чином, органами досудового розслідування не встановлені докази, які б могли свідчили про наявність у обвинуваченого ОСОБА_14 мотиву на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_16 .
Зустрівшись із потерпілим, за показаннями ОСОБА_14 , останній одразу ж почав наносити йому удари руками та ногами по обличчю і кінцівками. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_88 та ОСОБА_89 , які бачили кров на обличчі обвинуваченого ОСОБА_14 на місці події, і якій він повідомив, що потерпілий перший почав битись, а також даними висновку судово-медичної експертизи № 1017 від 16.07.2014 року, згідно якої у ОСОБА_14 виявлені легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд вважає, що в момент нападу потерпілого ОСОБА_16 на обвинуваченого ОСОБА_14 у останнього виникло право на необхідну оборону від протиправного посягання на нього, однак останній не оцінивши небезпечності нападу, допустив перевищення меж необхідної оборони, умисно заподіявши смерть потерпілому.
Оцінюючи обстановку нападу, суд враховує, що він вчинений в темну пору доби у громадському місці, поряд із житловими будинками та місцем, де відпочивала велика компанія людей, в тому числі і потерпілий. Враховуючи антропометричні дані суд враховує, що потерпілий дещо вище за зростом від обвинуваченого, однак останній має міцнішу тілобудову та володіє навичками боротьби. В момент нападу обвинувачений повністю усвідомлював свої дії, був тверезий на відміну від потерпілого, що давало йому можливість об`єктивно оцінювати обстановку захисту та співвідношення сил, а тому застосування ним ножа для відвернення на нього нападу потерпілого ОСОБА_16 суд розцінює як перевищення меж необхідної оборони ОСОБА_14 .
Колегія суддів враховує, що органами досудового розслідування не було встановлено як саме знаряддя вчинення злочину так і достовірні докази, які б вказували про приналежність такого знаряддя потерпілому чи обвинуваченому.
При цьому, відповідно до висновку експерта №639 від 09.06.2014 року тілесні ушкодження у потерпілого першої групи могли утворитись від дії плоского колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа, другої групи від дії гостроріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа (т. 2 а.с. 130 зворот).
До показань свідків ОСОБА_76 та ОСОБА_15 про те, що вони бачили в руках у потерпілого ОСОБА_22 якийсь блискучий предмет, яким би міг бути ніж, колегія суддів ставиться критично, оскільки жоден із цих свідків не зміг описати цей предмет, а події відбувались в нічний час, в погано освітленому місці. За показаннями свідків ОСОБА_88 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 та ОСОБА_92 недобудований гараж звідки, згідно показів свідка ОСОБА_93 , ОСОБА_16 нібито взяв якийсь блискучий предмет, знаходиться в неосвітленому місці, що ставить під сумнів можливість бачити ним будь-які відблиски. Навпаки ж ці свідки зазначили, що в момент коли ОСОБА_16 виходив з подвір`я, він був одягнутий в одні шорти і нічого в руках не мав. Крім того, про те, що свідок ОСОБА_76 бачив якийсь блискучий предмет в руках у потерпілого в день події він не повідомляв а ні будь-кого з присутніх в ніч вбивства, а ні слідчого під час його допиту, не змігши при цьому обґрунтовано пояснити причину цього. Тому, вказані обставини ставлять під сумнів правдивість показань свідка ОСОБА_94 в цій частині.
Аналізуючи показання обвинуваченого слідує, що він не бачив в руках у потерпілого ОСОБА_16 ніж, оскільки не зміг навіть приблизно описати вказаний предмет, зазначивши лише, що у нього щось блиснуло в руках. Крім того, колегія суддів вважає неспроможним можливість потерпілим здушування обвинуваченого, тримаючи в одній з рук ніж. Будь-яких слідів на тілі обвинуваченого ОСОБА_14 , які б свідчили про застосування потерпілим ножа також не має, про що свідчить судово-медична експертиза ОСОБА_14 .
Показання ОСОБА_14 про те, що він не усвідомлював, що завдає тілесні ушкодження потерпілому колюче-ріжучим предметом та його навіть не бачив, колегія суддів оцінює критично і розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене діяння. При цьому суд враховує колючо-ріжучий характер цього предмету та відсутність будь-яких порізів чи ушкоджень на долонях обвинуваченого, а також кількість нанесених поранень потерпілому, яка становить чотири, що свідчить про перебування цього предмета у обвинуваченого протягом відносно тривалого часу.
Нанесення обвинуваченим ОСОБА_14 удару потерпілому колюче-ріжучим предметом в місце розташування життєво-важливого органу серця, з достатньою силою, про що свідчить довжина ранового каналу - 12,5 см, колегія суддів розцінює дії як вчинення ним умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_16 при перевищенні меж необхідної оборони, і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 118 КК України, вважаючи недоведеною кваліфікацію його діянь органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України як вчинення умисного вбивства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, ступінь вини обвинуваченого, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який неодружений, працює водієм в Представництві ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз», на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше.
Обвинувачений є працездатним та має задовільний стан здоров`я.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті.
Заявлений у справі потерпілою ОСОБА_95 цивільний позов про відшкодування завданої їй злочином матеріальної шкоди в сумі 4750 гривень та моральної шкоди в сумі 500000 гривень підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як встановлено судом рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2002 року, за позовом прокурора, ОСОБА_96 позбавлена батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення є чинним, а батьківські права ОСОБА_95 не поновлювались.
Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ст. 1200 ЦК України до таких прав також відноситься право на відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого.
Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
На підставі викладеного цивільний позов потерпілої ОСОБА_95 підлягає частковому задоволенню, в частині відшкодування матеріальної шкоди, що становлять витрати на поховання в сумі 4750 гривень.
Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_29 про відшкодування завданої їй злочином моральної шкоди в сумі 200000 гривень задоволенню не підлягає, оскільки з потерпілим ОСОБА_16 вони одружені не були, проживали окремо і не були пов`язані спільним побутом, а тому у фактичних шлюбних відносинах не перебували.
Документальні підтвердження витрат на залучення експерта відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,
засудила:
ОСОБА_14 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 118 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 06.04.2015 року.
Задовольнити частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_97 , стягнувши з ОСОБА_14 на її користь завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 4750 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.
В задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_29 про стягнення з ОСОБА_14 на її користь 200000 (двісті тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовити.
Речові докази по справі:
· халат, пара капців, зрізи з порогу, рушник, подушку, шорти ОСОБА_16 , волосся з трупу, зрізи з нігтів, зразок грунту, фрагмент керамічної плитки, які зберігаються в камері схову Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області знищити;
· мобільний телефон ОСОБА_16 , який переданий на зберігання матері ОСОБА_95 повернути їй же.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну сили залишити утримання під вартою.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_14 час досудового тримання під вартою з 10.06.2014 року до 06.04.2014 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2