Провадження № 1-кп/487/3/14
Справа № 487/1991/13-к
ВИРОК
Іменем України

20.11.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000333 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжня, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої

04.03.2013 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1рік і покладенням обов`язків п. 2,3,4 ст. 76 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

02.11.2012 року близько 19 год. 25 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в барі Трактир №5, розташованому на перехресті вулиць Мала Морська та Скороходова в м. Миколаєві, достовірно знаючи, що у ОСОБА_5 знаходиться мобільний телефон Nokia 1616, виник корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 під приводом подзвонити попросила у ОСОБА_5 мобільний телефон Nokia 1616, який належить останній, на що ОСОБА_5 дала свою згоду і передала їй мобільний телефон Nokia 1616 вартістю 350 гривень з сім-картою оператора Лайф, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

Після чого ОСОБА_4 , утримуючи про собі мобільний телефон Nokia 1616 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним за власним розсудом.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 надані нею в судовому засіданні, яка свою провину у вчинені інкримінованого їй злочину визнала та суду показала, що 02.11.2012 року вечором вона знаходилась в барі Трактир №5, розташованому на перехресті вулиць Мала Морська та Скороходова в м. Миколаєві, де познайомилась з дівчинами та сіла до них за столик. Через деякий час їй було необхідно подзвонити і вона попросила у однієї із дівчини її мобільний телефон, на що остання погодилась та передала їй телефон Nokia. Після чого вона вийшла подзвонити на вулицю, а після дзвінка, забрала телефон та пішла додому. Наприкінці листопада 2012 року вона зустріла свою знайому ОСОБА_6 , яка їй розповіла, що у неї нема телефону та вона дала їй викрадений телефон у тимчасове користування, який вона потім передала працівникам міліції.

У вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро покаялась.

Призначаючи покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесені законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання не виявлено.

При обранні виду та міри покарання, суд також враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку ОНД і МОПЛ №1 не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 є покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі.

Але з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про її особу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України і застосуванням п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, з врахуванням того, що вона засуджена вироком Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 04.03.2013 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік і покладенням обов`язків п. 2,3,4 ст. 76 КК України, слід призначити покарання з застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі вимог ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш за даним вироком та вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.03.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначенного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.

Речові докази: мобільний телефон Nokia 1616, який переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_5 , залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1