Виноградівський районний суд
Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1512/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2013 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в складі :

головуючого В. Р. Трагнюк,

при секретарі Конар В.М.,

за участю прокурора - Крижановського
О.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої адвоката -
ОСОБА_2,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_3,

обвинуваченого - ОСОБА_4,

цивільного відповідача - ОСОБА_16,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження (внесено в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за № 0000018
від 23.02.2013 року) по обвинуваченню:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,
українця, неодруженого, тимчасово
непрацюючого, колишьнє місце роботи:
інспектор прикордонної служби 3
категорії - чергового центру
управління службою відділу
прикордонної служби «Дюла»
Мукачівського прикордонного загону,
раніше несудимого, у вчиненні злочину
(кримінального правопорушення),
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 22.02.2013 року близько 19 год. 00 хв.
рухаючись на технічному справному
автомобілі «Мерседес - Віто», д.н.з.
НОМЕР_1, через с. Теково у напрямку с.
Сасово Виноградівського району,
здійснюючи в районі дії дорожнього
знаку «Пішохідний перехід» маневр
обгону транспортних засобів, які
рухались на своїй смузі руху, не
впорався з керуванням свого
транспортного засобу та на зустрічній
смузі руху біля будинку № 214 по вул.
Дружби здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_5 та допустив зіткнення з
автомобілем «Крайслер - Ванео», д.н.з.
НОМЕР_2. Від отриманих тілесних
ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці ДТП.

В даній дорожній ситуації ОСОБА_4
повинен був діяти відповідно до вимог
п.п. 13.3 та 14.6 (в) Правил дорожнього руху
України (ПДРУ), якими визначено, що під
час обгону необхідно дотримуватись
безпечного інтервалу, щоб не
створювати небезпеки для дорожнього
руху; обгін заборонено ближче ніж 50 м
перед пішохідним переходом у
населеному пункті.

Крім того, ОСОБА_4 розпочавши обгін на
пішохідному переході, та в процесу
обгону в момент виникнення небезпеки
для руху не вжив заходів до екстреного
гальмування транспортного засобу, чим
не дотримався вимог пункту 12.3 ПДРУ.

Таким чином, 22.02.2013 року, близько 19 год. 00
хв. ОСОБА_4, керуючи технічно справним
автомобілем марки «Мерседес - Віто»,
д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись через с. Теково
у напрямку с. Сасово Виноградівського
району, виконуючи маневр обгону
попереду їдучих транспортних

засобів, в порушення вимог п.п. 13.3, 14.6 (в),
12.3 ПДРУ під час обгону недотримався
необхідного інтервалу, здійснив маневр
обгону у невстановленому місці та в
момент виникнення небезпеки для руху
не вжив заходів до екстреного
гальмування, внаслідок чого не
впорався з керуванням транспортного
засобу та на зустрічній для нього смузі
руху біля будинку № 214 по вул. Дружби
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 та
допустив зіткнення з автомобілем
«Крайслер - Ванео», д.н.з. НОМЕР_2. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5
помер на місці ДТП.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 вчинив
злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК
України, як порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що призвело до
смерті потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України визнав частково, пояснив,
що він 22.02.2013 року близько 19 год. 00 хв.
керуючи частково технічно справним
транспортним засобом - автомобілем
«Мерседес - Віто», д.н.з. НОМЕР_1, через с.
Теково у напрямку с. Сасово
Виноградівського району, по своїй
смузі руху. Попереду нього рухався
автомобіль «Крайслер - Ванео», у якого
періодично дуже яскраво світили
попереджувальні сигнали гальмування
(стопи). Рухаючись по заду вказаного
транспортного засобу він безпечний
інтервал не дотримав, у зв'язку з чим
коли в черговий раз засвітили
попереджувальні сигнали гальмування
попереду їдучого автомобіля, його
засліпило і він допустив з ним
зіткнення. Після зіткнення на відстані
1,5 метра від свого автомобіля, який вже
був некерований, він побачив пішохода
та одразу вивернув руль вправо, однак
уникнути наїзду на пішохода не зміг,
незважаючи на те, що має навики
керування транспортним засобом у
екстрених ситуаціях. Цивільний позов
визнає частково.

Не дивлячись на те, що обвинувачений не
визнає своєї вини у вчиненні злочину
(кримінальному правопорушенні), що йому
інкримінується органом досудового
слідства, його вина доведена
наступними доказами.

Так, допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_1 показала, що померлий
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_5 був її чоловіком. 22.02.2013
року у вечері вона знаходилась вдома.
Після 19 години їй зателефонували та
повідомили проте, що її чоловіка збив
автомобіль. Коли вона прийшла на місце
де її син надав чоловіку медичну
допомогу. Лікар швидкої допомоги
повідомив, що зафіксував смерть.
Чоловік лежав на тротуарі в напрямку с.
Сасово. На місці бачила автомобіль з
номерними знаками «7338». Цей автомобіль
з номерними знаками вона добре
запам"ятала, оскільки водій цього
автомобіля її саму раніше декілька
разів міг збити. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди вона
втратила безповоротно свою половину.
Заявлений позов просить задовольнити з
підстав наведених в ньому.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
надав наступні показання. 22.02.2013 року
він як пасажир автомобіля «Крайслер -
Ванео» під керуванням ОСОБА_7 рухались
з м. Виноградів у напрямку с. Сасово
Виноградівського району зі швидкістю
близько 40 км/год по своїй смузі руху. В
с. Теково по лівій стороні руху по
узбіччю дороги ішов потерпілий ОСОБА_5,
який рухався в напрямку м. Виноградів.
Позаду них рухався автомобіль марки
«Ауді-100» під керуванням ОСОБА_8
Проїхавши пішохода він відчув сильний
удар у задню частину автомобіля,
внаслідок чого їх автомобіль з'їхав з
проїзної частини дороги. Вийшовши з
автомобіля, зорієнтувавшись, він
зрозумів, що водій транспортного
засобу «Мерседес - Віто» перед тим як
зіткнувся з ними допустив наїзд на
пішохода ОСОБА_5 Тоді він як працівник
міліції забезпечив збереження
обстановки місця події та слідів
пригоди. Автомобіль під керуванням
ОСОБА_4 зупинився близько 100 метрів від
них. ОСОБА_4 намагався забрати з місця
пригоди пошкоджений бампер свого
автомобіля, однак він йому це зробити
не дозволив. Відстань від
транспортного засобу, яким він керував
та тіла потерпілого складала близько 15
метрів. На вулиці було темно, йшов дощ.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
надав наступні показання. 22.02.2013 року
він керував автомобілем «Крайслер -
Ванео» рухався з м. Виноградів у
напрямку с. Сасово Виноградівського
району зі швидкістю близько 40-50 км/год
по своїй смузі руху. В якості пасажира з
ним їхав ОСОБА_6 В с. Теково по лівій
стороні руху по узбіччю дороги ішов
потерпілий ОСОБА_5, який рухався в
напрямку м. Виноградів, тобто йому на
зустріч. Проїхавши пішохода він відчув
сильний удар у задню частину
керованого ним автомобіля, внаслідок
чого автомобіль з'їхав з проїзної
частини дороги. Вийшовши з автомобіля,
зорієнтувавшись, він зрозумів, що водій

транспортного засобу «Мерседес - Віто»
ОСОБА_4 перед тим як зіткнувся з ним
допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 Про
те, що автомобіль ОСОБА_4 був не
справний, останній на місці пригоди не
повідомляв.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
повідомила про те, що 22.02.2013 року
ввечері вона знаходилась вдома
АДРЕСА_2, почула сильний удар. Вийшовши
на вулицю зрозуміла, що відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої загинув ОСОБА_5, який
лежав на узбіччі дороги. Вона
зателефонувала його рідним та
повідомила про наслідки пригоди.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
повідомила про те, що 22.02.2013 року у
вечірній час бачила наслідки
дорожньо-транспортної пригоди, яке
мало місце с. Теково, вул. Дружби,
внаслідок чого загинув ОСОБА_5 На місці
пригоди були працівники міліції
ОСОБА_7, ОСОБА_6, інші люди та тіло ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала, що 22.02.2013 року знаходячись в
приміщенні магазину в с. Теково по вул.
Дружби почула дуже сильний удар.
Вийшовши на вулицю побачила, що відбула
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої одна з машин з»їхала у
кювет, а інший автомобіль знаходився на
дорозі. На місці хтось голосно кричав
про те, що одна з машин збила чоловіка.
Тіло чоловіка знаходилось на узбіччі
дороги без ознак життя.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
показав, що 22.02.2013 року він керуючи
автомобілем марки «Кіа» рухався в
колоні автомобілів з м. Виноградів в с.
Чепа, попереду нього їхав автомобіль
марки «Ауді». Проїжджаючи с. Теково
його автомобіль та інші автомобілі,
зокрема і автомобіль «Ауді», обігнав
мікроавтобус «Віто», який рухався
близько 70 км/год, після чого допустив
зіткнення з попереду їдучим
мікроавтобусом «Мерседес» під
керування дільничного інспектора
міліції. На вулиці йшов невеликий дощ,
була темна пора доби.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показав про те, що він проживає в
АДРЕСА_3. 22.02.2013 року у вечірній час він
почув сильний грохот, побачив, що
трапилось дорожньо-транспортна
пригода. Він вжив заходів до
відключення постачання
електроенергії, оскільки один із
стовпів лінії електропередач був
пошкоджений через те, що в нього в'їхав
мікроавтобус. Зі слів осіб, які
знаходились на місці пригоди чув, що
загинула людина.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
показав про те, що 22.02.2013 року близько 19
години їхав на велосипеді з роботи
додому. Він рухався в с. Теково у
напрямку с. Сасово. Автомобіль жовтого
кольору, який здійснював обіг по
зустрічний смузі руху несподівано
зробив маневр вправо та допустив
зіткнення з попереду їдучим
автомобілем у задню його частину, який
рухався по своїй смузі руху.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
показала про те, що вона 22.02.2013 року
знаходилась в якості пасажира у
автомобілі «Ауді» під керуванням
ОСОБА_8 Вони їхали в напрямку с. Сасово.
Попереду них їхав мікроавтобус чорного
кольору марки «Мерседес». Проїжджаючи
с. Теково їх обігнав на великий
швидкості мікроавтобус жовтого
кольору в районі дії знаку «Пішохідний
перехід». Після чого одразу водій
мікроавтобуса жовтого кольору змінив
напрямок руху праворуч та допустив
зіткнення мікроавтобусом чорного
кольору. Після чого водій цього
мікроавтобуса хотів забрати з місця
пригоди бампер від свого автомобіля,
однак чоловік з чорного мікроавтобуса
йому це зробити не дозволив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показав, що 22.02.2013 року він керуючи
автомобілем марки «Ауді» проїжджаючи
с. Теково рухався у напрямку с. Сасово. В
якості пасажира з ним їхала ОСОБА_15 В с.
Теково він їхав позаду мікроавтобуса
чорного кольору зі швидкістю близько 40
км/год. Дистанція між його автомобілем
та мікроавтобусом становила близько 30
метрів. Проїжджаючи с. Теково їх
обігнав на великий швидкості
мікроавтобус жовтого кольору в районі
дії знаку «Пішохідний перехід». Після
чого одразу водій мікроавтобуса
жовтого кольору змінив напрямок руху
праворуч та допустив зіткнення у задню
частину мікроавтобуса чорного
кольору. Внаслідок цього мікроавтобус
чорного кольору з'їхав з дороги та
зіткнувся з опорою лінії
електропередач, а мікроавтобус жовтого
кольору проїхав дальше та зупинився на
відстані близько 100-150 метрів від місця
зіткнення. Зупинившись, вийшовши зі
свого автомобіля він побачив
пошкоджений бампер та працівників
міліції. Жовтий мікроавтобус мав намір
обігнати чорний мікроавтобус, однак на
його думку він це не зробив через те, що
здійснив наїзд на людину, у зв'язку з
чим одразу після цього різко змінив
напрямок руху вивернувши руль вправо
та допустив зіткнення з попереду
їдучим мікроавтобусом чорного кольору.

Крім цього вина обвинуваченого у
вчиненні злочину (кримінального
правопорушення) доводиться наступними
доказами:

- протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
22.02.2013 року, схемою та фотознімками до
нього, якими зафіксовано місце пригоди,
місце розташування транспортних
засобів, якими керували обвинувачений
ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_7 з наявними
пошкодженнями внаслідок зіткнення,
уламки транспортних засобів, речі
потерпілого ОСОБА_5, тіло потерпілого
ОСОБА_5 (а.с.5-17 т.1);

- висновком експерта № 41 від 23.02.2013
року, згідно якого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 22.02.13 р. ОСОБА_5 були спричинені
тілесні пошкодження у вигляді: синця
шкірних покровів лівої кисті по
тильній поверхні; садна шкірних
покровів чола зліва; забійних ран
м»яких тканин чола справа та зліва,
спинки носа, в ділянці лівого
променево-зап»ясного суглобу та лівої
кисті по внутрішні поверхні, лівої
гомілки в середньо-верхній третині по
передній поверхні; закритого перелому
кісток носа; закритого перелому тіла
верхньої щелепи зліва; закритого
подвійного перелому нижньої щелепи
зліва в ділянці тіла та кута; закритих
переломів ребер справа та зліва;
внутрішньо-суглобового перелому лівої
великогомілкової кістки; розриву лівої
легені з забоєм; розриву перикарду;
розриву аорти у висхідній ділянці;
розриву печінки; відкритої
черепно-мозкової травми з переломом
кісток склепіння та основи черепа,
субарахноідального крововиливу,
розмізження лобно-тім'яної долі зліва
та забою головного мозку. Дані тілесні
пошкодження виникли внаслідок дії
тупого предмету могли виникнути
пішохода в результаті зіткнення з
автомобілем типу « Мерседес Віто», що
рухався в зустрічному напрямку від
удару виступаючою частиною
автотранспортного засобу при цьому
пішохід мав знаходитися в
вертикальному, чи близькому до нього
положенні передньою поверхнею тіла
повернутим до травмуючих поверхонь,
при цьому місцем первинного контакту з
автотранспортним засобом явилася
передньо-ліва бокова поверхня тіла.
Причиною смерті ОСОБА_5 є поєднана тупа
травма голови та грудної клітки та
черева з переломами кісток черепа та
пошкодженням головного мозку,
переломами кісток грудної клітки
(ребер) та пошкодженням органів
(легенів, перикарду, печінки) і судини
(аорти), що супроводжувалося масивною
внутрішньою кровотечею і призвело до
гіповолемічного та травматичного шоку,
які і явилися безпосередньою причиною
смерті. Дані тілесні пошкодження
являються небезпечними для життя в
момент їх спричинення, і по цій ознаці,
згідно п. 2.1.2 "Правил судово-медичного
визначення степені тяжкості тілесних
пошкоджень" затверджених "Наказом N 6"
МОЗ України від 17.01.95р., у живих осіб
кваліфікуються як тяжкі тілесні
пошкодження і знаходяться в прямому
причинному зв'язку з настанням смерті
(а.с.45-49 т.1);

- протоколами огляду від 28.02.2013
року транспортних засобів «Мерседес
Віто», д.н.з. НОМЕР_1, «Крайслер Ванео»,
д.н.з. НОМЕР_2, якими зафіксовано наявні
на них пошкодження внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 22.02.2013 року в с. Теково по вул.
Дружби за участю обвинуваченого ОСОБА_4
та свідка ОСОБА_7, постановою при
визнання даних транспортних засобів
речовими доказами по справі (а.с.56-58, 59-61,
62-63 т.1);

- висновком експерта № 22/116 від
04.03.2013 року, яким дано відповіді на
задані слідчим питання, а саме: 1.
Проведені дослідження дозволяють
зробити висновок про те, що на момент
огляду і експертного дослідження
система рульового керування
автомобіля марки «Мерседес - Віто» д.н.
НОМЕР_1 знаходилась у працездатному
стані. 2. Проведені дослідження
дозволяють зробити висновок про те, що
на момент огляду і експертного
дослідження робоча гальмівна система
автомобіля марки «Мерседес - Віто» д.н.
НОМЕР_1 знаходилась у працездатному
стані. 3. Проведені дослідження
дозволяють зробити висновок про те, що
на момент огляду і експертного
дослідження ходова частина автомобіля
марки «Мерседес - Віто» д.н. НОМЕР_1
знаходилась у працездатному стані. 4.
Проведені дослідження дозволяють
зробити висновок про те, що на момент
огляду і експертного дослідження
світлова система автомобіля марки
«Мерседес - Віто» д.н. НОМЕР_1
знаходилась непрацездатному стані.
Технічний стан елементів світлової
системи автомобіля марки «Мерседес -
Віто» д.н. НОМЕР_1 в цілому, визначений
вище після дорожньої пригоди, дає
підстави стверджувати, що до ДТП вона
була у працездатному стані. 5. Проведені
дослідження дозволяють зробити
висновок про те, що на момент огляду і
експертного дослідження система
рульового керування автомобіля марки
«Крайслер - Ванео» д.н НОМЕР_2
знаходилась у працездатному стані. 6.
Проведені дослідження дозволяють
зробити висновок про те, що на момент
огляду і експертного дослідження
робоча гальмівна система автомобіля
марки «Крайслер - Ванео» д.н. НОМЕР_2
знаходилась у працездатному стані. 7.
Проведені дослідження дозволяють
зробити висновок про те, що на момент
огляду і експертного

дослідження ходова частина автомобіля
марки «Крайслер - Ванео» д.н. НОМЕР_2
знаходилась у непрацездатному стані.
Технічний стан елементів ходової
частини автомобіля марки «Крайслер
-Ванео» д.н. НОМЕР_2 в цілому визначений
вище після дорожньої пригоди, дає
підстави стверджувати, що до ДТП вона
була у працездатному стані. 8. Проведені
дослідження дозволяють зробити
висновок про те, що на момент огляду і
експертного дослідження світлова
система автомобіля марки «Крайслер -
Ванео» д.н. НОМЕР_2 знаходилась у
непрацездатному стані. Технічний стан
елементів світлової системи
автомобіля марки «Крайслер - Ванео» д.н.
НОМЕР_2 в цілому, визначений вище після
дорожньої пригоди, дає підстави
стверджувати, що до ДТП вона була у
працездатному стані (а.с.73-88 т.1).

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 19.03.2013 року з свідком
ОСОБА_7, під час якого останній
послідовно відтворив обставини за яких
22.02.2013 року в с. Теково сталася за участю
керованого ним транспортного засобу та
транспортного засобу під керуванням
ОСОБА_4 дорожньо-транспортна пригода
внаслідок якої загинув ОСОБА_5, схемою
та фотознімками до нього (а.с. 117-124 т.1);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 19.03.2013 року з свідком
ОСОБА_6, під час якого останній
послідовно відтворив обставини за яких
22.02.2013 року в с. Теково сталася за участю
транспортних засобів під керуванням
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 дорожньо-транспортна
пригода внаслідок якої загинув ОСОБА_5,
схемою та фотознімками до нього (а.с.
125-132 т.1);

- протоколом огляду місце події
від 19.03.2013 року, яким зафіксовано
розташування дорожніх знаків на місці
ДТП, яке мало місце в с. Теково по вул.
Дружби, 214-216, за участю транспортних
засобів під керуванням ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, а саме наявність
попереджувального дорожнього знаку
«Пішохідний перехід» та
інформаційно-вказівних знаків
«Пішохідний перехід», передбачені п. 1.32
та п.п.5.35.1, 5.35.2 Додатку 1 до Правил
дорожнього руху, схемою розташування
даних знаків, з якої вбачається, що
відстань між дорожніми знаками (п.п.5.35.1,
5.35.2 Додатку 1) складає 35 метрів, а
будинок № 214 по вул. Дружби в с. Теково
поруч з яким мала місце дана ДТП
знаходяться поміж дорожніх знаків (а.с.
133-135 т.1);

- висновком експерта №22/160 від
04.04.2013 року, яким зазначено про те, що у
дорожній ситуації, яка мала місце
22.02.2013 року в с. Теково, водій
автомобіля «Мерседес-Віто, р/н НОМЕР_1
ОСОБА_4 1.1. повинен був діяти відповідно
до вимог п.10.1, 12.3, 13.3 та 14.6(в) Правил
дорожнього руху України. 2. Технічна
можливість уникнути наїзду на пішохода
для водія ОСОБА_4 визначалась
виконанням ним вимог пунктів 13.3 та 14.6
Правил дорожнього руху України. 3. В
дорожній ситуації що склалася, водій
автомобіля «Мерседес-Віто», р/н НОМЕР_1
мав технічну можливість запобігти
наїзду на пішохода застосувавши
екстрене гальмування на відстані яку
слідством задано, як об'єктивна
можливість виявити пішохода. 4. В даній
дорожній ситуації оцінка дій пішохода,
який знаходиться на узбіччі не
потребує спеціальних пізнань у галузі
автотехніки і може бути здійснена
органами слідства та суду самостійно,
відповідно до вимог розділу 4
«Обов'язки і права пішоходів» Правил
дорожнього руху України. 5. До
автомобіля «Мерседес-Віто», р/н НОМЕР_1
було прикладене деформуюче зусилля,
локалізоване в передній лівій
частині автомобіля та направлене
спереду на зад, яке могло бути
утворене в результаті контактування з
пішоходом. 6. З технічної точки зору, при
проведенні транспортно-трасологічних
досліджень, сліди коліс автомобіля, їх
характер, напрямок та розташування на
дорозі, несуть основну об'єктивну
інформацію про положення автомобіля
відносно елементів дороги. При
відсутності даних про розташування на
дорозі слідів від коліс транспортного
засобу визначити точне геометричне
положення автомобіля на дорозі
відносно її параметрів не надається
можливим. В даному випадку можна тільки
припустити, що наїзд на пішохода стався
у місці, що безпосередньо передує
початку розсипу пластмасових частинок
на лівому узбіччі (відносно напрямку
с.Сасово) дороги. 7. На підставі
вихідних даних, що задані
слідством, в дорожній обстановці яка
склалася перед пригодою - наїздом на
пішохода ОСОБА_5, причиною стали дії
водія автомобіля «Мерседес-Віто», р/н
НОМЕР_1 ОСОБА_4, який не виконав вимог
пунктів 13.3 та 14.6 (в) розпочавши обгін
на пішохідному переході, та в процесі
обгону в момент виникнення небезпеки
для руху, заданого слідством
(об'єктивної можливості виявити
пішохода), рухаючись при допустимій
швидкості в даних дорожніх умовах (60
км/год) не вжив заходів до
екстреного гальмування
транспортного засобу, чим не
дотримався вимог пункту 12.3 Правил
дорожнього руху України (а.с.143-146 т.1.);

- протоколом огляду від 10.04.2013 року,
під час чого було оглянуті речові
докази, які виявлені та вилучені з
місця ДТП 22.02.2013 року та належать
транспортним засобам за участю
обвинуваченого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_7, а
також речі належні загиблому ОСОБА_5,
постановою при визнання таких
предметів речовими доказами (а.с.147-154,
155-156 т.1);

Твердження обвинуваченого про те, що
він спочатку здійснив зіткнення з
транспортним засобом під керуванням
ОСОБА_7, а вже потім внаслідок
некерованості власного транспортного
засобу здійснив наїзд не пішохода, а
також те, що гальмівна система його
транспортного засобу була несправна, а
тому він не мав можливості уникнути
наїзду на пішохода шляхом застосування
екстреного гальмування,
спростовується дослідженими в
судовому засіданні вищевказаними
документальними доказами, показами
свідків, у зв'язку з чим суд відкидає
вказані доводи обвинуваченого, як
безпідставні.

При викладених обставинах, судом
встановлено, що мало місце діяння, у
вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується,
це діяння містить склад кримінального
правопорушення (злочину), який
передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, як
порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що призвело до смерті
потерпілого, обвинувачений винен у
вчиненні цього злочину (кримінальному
правопорушенні) та підлягає покаранню
за вчинений ним злочин (кримінальне
правопорушення), оскільки таке ним
вчинено у стані осудності.

Обставин, які пом'якшують та обтяжують
покарання обвинуваченого судом не
встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому
у відповідності до ст. 65 КК України суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпечності скоєного злочину, його
тяжкість та наслідки, зокрема
позбавлення особи життя, внаслідок
чого родина загиблого втратила близьку
людину, невідшкодування потерпілій
завданої моральної шкоди, відсутність
обставин, які пом'якшують покарання,
його умови життя, дані особистості: у
лікарів нарколога, психіатра на "Д"
обліку не перебуває, по місцю
проживання та за колишнім місцем
роботи характеризується позитивно,
раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, а
тому суд вважає, що йому слід
призначити покарання в межах санкції
статті за якою кваліфіковано його дії у
виді позбавлення волі (а.с. 164-170, 175 т.1,
а.с. 113-116 т.3).

Потерпілою ОСОБА_1 до обвинуваченого
ОСОБА_4 та ОСОБА_16 заявлено цивільний
позов на загальну суму 305280 грн., з яких 5
280 грн. матеріальна шкода та 300 000 грн.
моральна шкода (а.с. 13-16 т.3), який
мотивовано тим, що матеріальна шкода
полягає у вартості сплачених нею
коштів за юридичні послуги
представництва її правових інтересів в
період досудового слідства та судового
розгляду справи, що підтверджується
договором про надання правової
допомоги та квитанцією.

Спричинена моральна шкода полягає у
настанні вкрай негативних та важких
наслідків для неї та її родини,
трагічної загибелі близької людини, її
чоловіка і батька її дітей. Ця
непоправна та не зворотна втрата
спричинила їй та родині надмірно
велике психологічне потрясіння і
стрес. Вказані негативні наслідки її
морально-психологічного стану
продовжують залишатися
дестабілізованими по причині
усвідомленням незворотної втрати, що і
на теперішній час є причиною
продовження її душевних страждань. По
причині пережитого стресу на надмірних
хвилювань, нею втрачено попередній
режим життєдіяльності, крім її
морально-психологічного стану
значного погіршилося і її фізичне
самопочуття. Не зважаючи на вказані
негативні наслідки спричинені діями
ОСОБА_4, до сьогоднішнього дня ним
безпосередньо не принесено їй навіть
вибачення, а також не зроблено ніяких
дій щодо хоча б часткової компенсації
заподіяної матеріальної і моральної
шкоди.

Вирішуючи заявлений позов суд виходить
з наступного.

Згідно п.5 та п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР від 31.03.1989, №3 "Про
практику застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна" при розгляді
цивільного позову в кримінальній
справі з питань, не врегульованих КПК,
суд може керуватися відповідними
нормами ЦПК. Вирішуючи при
постановленні вироку питання про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
має керуватися відповідними нормами
цивільного, трудового та іншого
законодавства, які регулюють майнову
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам, підприємствам, установам,
організаціям, державі.

Згідно ст.1166, 1167, 1168 ЦК України,
матеріальна та моральна шкода, завдана
фізичній або

юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 31.03.1995року №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Вирішуючи питання про стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 5 280 грн.
суд констатує, що відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 118 КПК України процесуальні витрати
складаються з витрат на правову
допомогу. Як вбачається мотивів позову,
наявної у справі квитанції, потерпіла
сплатила дану суму коштів за
юридично-правову допомогу, у зв'язку з
чим дана сума коштів підлягає
стягненню, відповідно до ст.ст. 118, 120, 124
КПК України, з обвинуваченого, як
процесуальні витрати (а.с.18 т.3).

При вирішенні цивільного позову про
стягнення моральної шкоди, яку
потерпіла оцінила в 300000 грн., суд
виходить з того, що за загальним
правилом розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31.03.1995року
№4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Згідно приписів Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31.03.1995року
№4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат

немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Всі вищенаведені обставини в
дотримання вимог ст.23 ЦК України
враховуються судом при з'ясуванні
питання про обґрунтованість
заявленого цивільним позивачем
розміру моральної шкоди. Тому на
підставі всього вищенаведеного,
керуючись засадами розумності та
справедливості, суд вважає, що
заявлений позивачем в сумі 300000 гривень
розмір моральної шкоди не є завищеним і
підлягає задоволенню.

Однак, вирішуючи питання про
покладенню обов'язку відшкодувати
завдану потерпілій шкоду на
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_16 суд
приходить до наступного.

Відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, відповідно до
ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Суд враховує правову позицію викладену
у Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 01.03.2013 року, де у п.п.4, 6
зазначено про те, що при вирішенні
позову про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини. Особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_4 на відповідній правовій
підставі використовував транспортний
засіб 22.02.2013 року, зокрема на підставі
посвідчення водія, тимчасового
реєстраційного талону на транспортний
засіб (а.с.54, 55 т.1), у зв'язку саме на
нього за встановлених обставин
покладається обов'язок відшкодувати
завдану потерпілій шкоду.

Речові докази по справі: транспортний
засобів «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1,
який зберігається на штраф-майданчику
Виноградівського РВ передати ОСОБА_16,
як власнику (а.с.63 т.1); транспортний
засіб «Крайслер Ванео», д.н.з. НОМЕР_2,
який зберігається на штраф-майданчику
Виноградівського РВ, - передати ОСОБА_7
(а.с.63 т.1); уламки від автомобілів
«Мерседес - Віто», д.н.з. НОМЕР_1 та
«Крайслер - Ванео», д.н.з. НОМЕР_2,
особисті речі ОСОБА_5 та змиви крові,
які зберігаються в кімнаті речових
доказів Закарпатської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, - знищити (а.с.156 т.1).

До набрання вироку законної сили,
запобіжний захід обраний відносно
обвинуваченого у виді застави заміні
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373-376 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, призначивши йому покарання у
виді позбавленні волі строком на 4 роки
з позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 3
роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4
обчислювати з моменту приведення
вироку до виконання.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_4
залишити попередній - заставу.

Цивільний позов потерпілої
задовольнити частково. Стягнути із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 300 000 гривень у
відшкодування завданої моральної
шкоди та 5280 гривень процесуальних
витрат на правову допомогу. В решті
позову відмовити.

Речовий доказ по справі: транспортний
засобі «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1,
який зберігається на штраф-майданчику
Виноградівського РВ передати ОСОБА_16,
як власнику (а.с.63 т.1); транспортний
засіб «Крайслер Ванео», д.н.з. НОМЕР_2,
який зберігається на штраф-майданчику
Виноградівського РВ, - передати ОСОБА_7
(а.с.63 т.1); уламки від автомобілів
«Мерседес - Віто», д.н.з. НОМЕР_1 та
«Крайслер - Ванео», д.н.з. НОМЕР_2,
особисті речі ОСОБА_5 та змиви крові,
які зберігаються в кімнаті речових
доказів Закарпатської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, - знищити (а.с.156 т.1).10
відрізків дактило плівки, які
зберігаються в камері речових доказів
Виноградівського РВ УМВС, - знищити
(а.с.106 т.5).

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Закарпатської
області протягом тридцяти днів з
моменту його проголошення, через
районний суд.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку, а
копія вироку обвинуваченому та
прокурору підлягає врученню негайно
після проголошення.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк