Справа № 1-16/2007 p.
ВИРОК

Іменем України

17
квітня 2007 року м.
Очаків

Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого -
судді Чернієнка С А.

при секретарі
Леонові В.В.,

за участю
прокурора Іванова А.О.,

потерпілого
ОСОБА_3, підсудного
ОСОБА_2,

його захисників
ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у
залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с Червоний Промінь
Снігурівського району Миколаївської області, є громадянином України, має базову
загальну середню освіту, є неодруженим, працює фермером фермерського
господарства "Добробут" та охоронцем фермерського господарства
"Берегиня", є раніше не судимим, проживає за адресою: Миколаївська
область, Очаківський район, с.
Баланове, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122
Кримінального кодексу (далі - КК) України, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2006 року, близько 12 год.
45 хв., на дамбі, що розташована між ставками, які знаходяться в оренді ОСОБА_3
та ОСОБА_1, в с. Баланове Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_2,
діючи умисно, на ґрунті особистої ворожнечі, ударами рук по руках ОСОБА_3, що були підняті
догори над головою з метою самозахисту, заподіяв останньому тілесне ушкодження
у вигляді скальчатого перелому першої п'ясної кістки правої кисті, що за
ступенем тяжкості належить до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості
за критерієм тривалості розладу здоров'я.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 у пред'явленому йому
обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, винним
себе не визнав та дав показання про те, що ЗО квітня 2006 року, вранці він
помітив та зарив яму у греблі, що розділяє ставок, який орендує його мати та
ставок, який орендує потерпілий, що знаходяться в с Баланове
Очаківського району. Близько 12-12.30, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 йшли на рибалку
по цій греблі. їм назустріч йшов потерпілий. ОСОБА_3 знаходився на греблі вище
нього. Побачивши його, потерпілий, висуваючи претензії з приводу того, що він
зарив яму, накинувся на нього зверху та почав бити. Перший удар ОСОБА_3 наніс
йому по верхній частині голови рукою. Як той наносив удар, він не бачив,
оскільки дивився на яму у греблі, про яку казав потерпілий. Після удару він
почав падати, схопився за ОСОБА_3 та потяг його за собою. Вони разом упали.
ОСОБА_3 впав на нього та, сидячи зверху, наніс ще два удари рукою в область
обличчя та кадика. Після цього ОСОБА_3 встав та побіг до мотоциклу. Знаючи, що
потерпілий возить з собою у мотоциклі рушницю, він утік. Крім нього, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, в районі ставків нікого не було. Жодного з ударів він ОСОБА_3 не
наніс. ОСОБА_3 розбив йому губу, з неї текла кров, в нього болів кадик. Після
цього він з матір'ю поїхав до лікарні, але експерта не було. Його оглянула
медсестра "Швидкої допомоги" Очаківської ЦРЛ. Експерт його оглянув
лише через шість-вісім днів.

Не дивлячись на це, вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину
підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, згідно
висновку судово-медичної експертизи № 14 від 26.05.2006 р. (а.с.45), у

потерпілого
мало місце тілесне ушкодження у вигляді скальчатого перелому першої п'ясної
кістки правої кисті, що за ступенем тяжкості належить до категорії тілесних ушкоджень
середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я та могло утворитися
від дії твердого тупого предмету, не виключено 30.04.2006 p..

Роз'яснюючи цей висновок, експерт Герасимов
РВ. у судовому засіданні пояснив, що зазначене тілесне ушкодження могло
утворитися внаслідок концентрованого великої потужності удару кулака
безпосередньо в область пясної кістки.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_3 у ході судового слідства показав, що
він займається риборозведенням. Ставок, який він орендує, знаходиться поруч зі
ставком, що його орендує ОСОБА_1. Коли греблю між їхніми ставками розмиває,
риба з його ставка переходить до ставка ОСОБА_1. Греблю розмивало неодноразово
з вини ОСОБА_1, оскільки нею закривалася труба для зливу води, через що
підіймався рівень води у ставку. ЗО квітня 2006 року він, об'їжджаючи свій
ставок, виявив, що трубу між ставками знову перекрито камінням, знову розмиває
греблю, і розрив трубу. Близько 12 год.
на греблі він зустрів підсудного та ОСОБА_2. Він пред'явив ОСОБА_1 претензії з
приводу труби. Той став робити вигляд, що нічого не розуміє. Тоді він став
показувати на трубу, повернувшись до підсудного спиною, хотів взяти і підвести
його до труби, але у цей час ОСОБА_1 став наносити йому удари по голові. У цей
момент підсудний знаходився трохи позаду і праворуч від нього. ОСОБА_1 наніс
два удари в тильну частину голови. Він повернувся обличчям до підсудного і,
захищаючись від ударів, виставив руки перед собою таким чином, що кисті були
розслаблені, знаходилися трохи вище голови. ОСОБА_1 продовжив наносити бокові
удари кулаками рук в голову, але потрапляв по руках. Один з ударів кулаком
прийшовся йому у тильну частину першого пальця правої руки. Він відчув сильний
біль, став наступати на підсудного та повалив його на землю, притиснув голову
ОСОБА_1 до землі коліном, таким чином, що права частина обличчя була на землі,
деякий час потримав так, а потім відпустив. ОСОБА_1 пішов з місця події.

Показання потерпілого в частині наявності в нього
тілесного ушкодження середньої тяжкості та механізму його утворення
узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 14 від 26.05.2006 р. та з
показаннями експерта Герасимова Р.В. з приводу уточнення та роз'яснення цього
висновку.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що з-під свого городу з
відстані приблизно 50-100 метрів бачив все, що відбувалося між потерпілим і
підсудним. Зокрема бачив, як вони про щось розмовляли, жестикулюючи руками.
Потім ОСОБА_3 повернувся до ОСОБА_1 спиною і став показувати у бік ставка, а
підсудний, який стояв відносно потерпілого трохи праворуч та позаду,
несподівано наніс два удари в область тильної частини голови потерпілого. Той
повернувся до підсудного обличчям і підняв руки, виставивши вперед і
захищаючись від ударів. ОСОБА_1 продовжив наносити удари, попадаючи по рукам.
Потім ОСОБА_3 повалив ОСОБА_1 і притиснув його до землі коліном, таким чином,
що права частина обличчя була на землі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила, що також бачила все, що
відбувалося між підсудним та потерпілим з відстані приблизно 50 метрів. Зокрема
бачила, як потерпілий, показуючи підсудному у бік ставка, повернувся до нього
спиною, а останній несподівано наніс ОСОБА_3 два удари в область тильної
частини голови. Тоді потерпілий підняв руки до гори, захищаючись від ударів, а
ОСОБА_1 продовжив наносити удари. Потім ОСОБА_3 повалив ОСОБА_1 та притиснув
його голову до землі, таким чином, що права частина обличчя знаходилися на
землі.

Зазначені показання свідків підтверджують показання потерпілого та
узгоджуються із ними.

Свідок ОСОБА_8 у
судовому засіданні показав, що приблизно влітку 2006 року, точної дати не
пам'ятає, близько 13 год.,
він, разом із підсудним йшов на рибалку до ставка ОСОБА_1 у с. Баланове. На греблі між
ставками стояв мотоцикл ОСОБА_3. Коли вони проходили повз ОСОБА_3, ОСОБА_1
привітався з потерпілим, а той схопив його за грудки та

ударив кулаком в обличчя.
ОСОБА_1 упав на спину обличчям
догори. ОСОБА_3 накинувся
на підсудного зверху та,
сидячи на ньому, наніс 7-8 ударів кулаком в обличчя. Він (ОСОБА_8) у той час знаходився на відстані 15-20 метрів від ОСОБА_1 і
ОСОБА_3. Поблизу більше нікого не було. Потім потерпілий встав та відпустив
ОСОБА_1. Останній сказав, що поскаржиться на ОСОБА_3 матері, і вони пішли. У
ОСОБА_1 була розбита нижня губа та почервоніле обличчя. ОСОБА_1 ОСОБА_3 жодного
удару не наніс.

У сукупності показання потерпілого, свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_7, висновок
судово-медичної експертизи № 14 від 26.05.2006 р. та показання експерта Герасимова Р.В. з приводу
уточнення та роз'яснення цього висновку щодо механізму утворення тілесного
ушкодження, яке мало місце у потерпілого, спростовують показання підсудного і
свідка ОСОБА_8 про те, що бійку розпочав потерпілий, а також про те, що
підсудний не наносив потерпілому будь-яких ударів.

На недостовірність показань підсудного та свідка ОСОБА_5 вказують і їх
суттєві протиріччя, зокрема, у кількості та механізмі нанесення ударів ОСОБА_3
ОСОБА_1.

Враховуючи наведене, суд не бере ці показання до уваги, вважає їх
недостовірними, викликаними бажанням підсудного уникнути кримінальної
відповідальності за вчинений злочин, та бажанням свідка ОСОБА_5 сприяти цьому.

Наявність у підсудного тілесних ушкоджень при його огляді експертом 03
травня 2006 року, на що вказує висновок судово-медичної експертизи № 13 від
11.04.2007 р. не спростовує зазначених вище показань потерпілого відносно того,
що першим бійку розпочав підсудний і щодо механізму утворення тілесного
ушкодження, заподіяного потерпілому.

Таким чином, дослідивши зазначені докази та оцінивши їх у сукупності, суд
вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1 в умисному середньої тяжкості
тілесному ушкодженні - умисному тілесному ушкодженні, що не є небезпечним для
життя і не потягло наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинило
тривалий розлад здоров'я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_2встановлено, що він раніше не судимий,
має постійні місце проживання та роботи, є неодруженим, на обліку у
лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується
виключно позитивно.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд, відповідно до ст. 65 КК
України, враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, його особу, а саме
те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за якими
характеризується виключно позитивно, відсутність обставин, що обтягують
покарання чи пом'якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає призначення
підсудному ОСОБА_2 за вчинений ним злочин двох років виправних робот з відрахуванням
у дохід держави 10 відсотків заробітної плати - достатнім та таким, що
відповідає особі підсудного та тяжкості вчиненого ним злочину покаранням.

Між тим, враховуючи, що підсудний ОСОБА_2 є раніше не судимим та вперше
вчинив злочин, має постійні місце проживання та роботи, за якими
характеризується виключно позитивно, суд вважає можливим звільнення його, на
підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з
випробуванням строком на один рік.

Цивільний позов ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням його майна з огляду на ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 275
Кримінально-процесуального (далі - КПК) України, не можуть бути предметом
розгляду у цій кримінальній справі, оскільки такі збитки не є шкодою, безпосередньо
заподіяною злочином, передбаченим ч. 1 ст. 122 КК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає позов ОСОБА_3 в частині відшкодування
матеріальної шкоди таким, що не підлягає задоволенню.

Цивільний позов
ОСОБА_3 в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди, якою є самі
тілесні ушкодження, фізичний біль, що перенесений потерпілим у зв'язку із
заподіянням цих ушкоджень, а також душевні хвилювання з приводу порушення
його права на недоторканість особи,
незручності, що зазнав
потерпілий у зв'язку із

тимчасовою
втратою працездатності, що змінило уклад життя потерпілого, до якого він звик,
та змусило його вдаватися додаткових зусиль для організації свого життя, суд
вважає таким, що підлягає задоволенню, на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України,
у повному обсязі.

При визначенні розміру грошової компенсації цієї шкоди суд, відповідно до
ч. З ст. 23 ЦК України,
враховує ступінь тяжкості та характер тілесних ушкоджень, що заподіяні
потерпілому, тривалість їх існування, тривалість непрацездатності, умисну форму
вини підсудного в заподіянні тілесних ушкоджень, його матеріальний стан.

З урахуванням викладеного, суд вважає 1500 грн. розумною та справедливою
компенсацією цієї шкоди.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 322-324, 328, 333-335, 343 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України, та призначити йому покарання у вигляді виправних робот з відрахуванням
у дохід держав десяти відсотків його заробітку.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня
проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на
нього судом обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні
обов'язки:

- не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місць проживання та

роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний
позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні
іншої частини позову ОСОБА_3 - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний щодо засудженого
ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили, - залишити попереднім.

На вирок може
бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення.