Справа №
ВИРОК

Іменем України

06 березня 2007р. Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судці Левченка А.В.

при секретарі Банасько
І..В.,Іванини О.С.

за участю прокурора Зінченко
О.В.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. уродженця
м.Києва, українця,

громадянина України, освіта вища, військовозобов'язаного,
раніше не судимого, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в АДРЕСА_1,

за ст.286 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ: 19.11.2005 року,
близько 13-ї години,
підсудний ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем «АЗЛК 2141» д.н.з. НОМЕР_1, в світлу
пору доби, при несприятливих погодних умовах , рухаючись зі швидкістю 40-50 км/год. по вулиці Леніна с.Кірово Бориспільського району
Київської області в напрямку м. Бориспіль, яка має по одній смузі руху в
кожному напрямку, в районі будинку НОМЕР_2
, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, в наслідок
чого не впорався з керуванням автомобіля і виїхав на смугу зустрічного руху де
допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген
Бора» д.н.з. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_2.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка
автомобіля «Фольксваген-Бора» -ОСОБА_3, згідно висновку
експерта НОМЕР_4 від
20.10.2006р., отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого
косо-поперекового перелому обох кісток лівої гомілки на рівні верхньої та
середньої третин зі зміщенням уламків. Виявлені тілесні ушкодження спричинені
тупими предметами і могли виникнути в строк та за обставин (ДТП в салоні
автомобіля), вказаним у постанові.

Вказані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3 м «Правил
визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних
ушкоджень як небезпечних для життя в момент утворення.

Дана дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1. вимог п.п. 1.3; 1.5;11.2;11.3;12.1;13.1;13.3
Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з
настанням ДТП І
спричиненням потерпілій ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1. свою вину визнав частково та пояснив, що дійсно при вищевказаних
обставинах він скоїв дану ДТП,
визнав всі вмінювані в обвинуваченні пункти правил дорожнього руху, які він
порушив і в результаті чого сталась дана ДТП.
Вважає себе частково винним, оскільки не визнає розмір отриманих потерпілою
тілесних ушкоджень.

Не дивлячись на часткове визнання,
вина підсудного в скоєнні злочину, підтверджується ^даними протоколу огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього, за яким було оглянуто
місце скоєння ДТП, внаслідок
якої потерпіла ОСОБА_3. отримала вищезазначені тілесні ушкодження (а.с. 16-20), даними протоколу
огляду транспорту, за яким було оглянуто автомобілі
"Фольксваген-Бора" д/н НОМЕР_3 та "АЗЛК" д/н НОМЕР_1, які були
учасниками ДТП, та на яких
виявлені механічні пошкодження, а також постанови про приєднання даних
транспортних засобів в якості речового доказу до матеріалів справи і розписок
власників про отримання автомобілів на зберігання (а.с.21-25), даними висновка
експерта НОМЕР_4 від
20.10.2006р., за яким виявлені у потерпілої ОСОБА_3 тілесні ушкодження є
небезпечними для життя в момент їх спричинення і належать до тяжких тілесних
ушкоджень (а.с. 63-64) ,
даними висновку експерта №
2990 від 22.12.2006р. з фототаблицями, відповідно до якого робоча гальмова
система та рульове керування автомобіля ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_5, яким керував

2

підсудний ОСОБА_1., скоївши ДТП, знаходиться в
технічно справному стані (а.с.76-80),
показами потерпілих, свідків.

Потерпіла ОСОБА_3. В судовому засіданні показала, що 19.11.2006 р. вона їхала в
якості пасажира в автомобілі "Фольксваген",
знаходилась на задньому правому сидінні. Йшов мокрий сніг. Раптом відчула
удар і отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів. По цей час знаходиться
на лікуванні. Збитки їй не відшкодовано, просить суд не позбавляти волі винного
в скоєнні даної ДТП.

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні показав, що 19.11.2006 р. він був
водієм свого автомобіля, в якому знаходились його мама та тато в якості
пасажирів. При русі по центральній вулиці села Кірово , за 20 метрів він
побачив, як автомобіль "АЗЛК"
виїхав на полосу руху, по якій рухався він і трапився удар останнього в
його автомобіль, від чого отримала тілесні ушкодження його мама.

Свідок ОСОБА_5. в судовому засіданні показав, що 19.11.2006 р. в автомобілі "Фольксваген" він
знаходився в якості пасажира на передньому правому сидінні. За 20-25 метрів він
побачив перед собою автомобіль підсудного і відчув удар автомобілів.

Таким чином ,підсудний ОСОБА_1 своїми діями, які
виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.3 ;1.5;11.2;11.3;12.1;
13.1; 13.3 ПДР , особою, яка
керує транспортним засобом, що спричинило
потерпілій ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження ,
вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України.

При призначенні підсудньому виду і міри покарання, суд
враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу
винного, відсутність пом"якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин .

Враховуючи, що
підсудний скоїв тяжкий злочин ,
раніше не судимий (а.с.92), позитивно характеризується за місцем проживання
(а.с.88), займається суспільно-корисною працею , має постійне місце проживання та роботи, суд вважає, що
йому слід призначити покарання в вигляді позбавлення волі , звільнивши, на
підставі ст.75 КК України, від відбування покарання, з іспитовим терміном , Оскільки
обтяжуючих по справі обставин не встановлено, суд вважає за можливе не
застосовувати до нього додаткового виду покарання у вигляді позбавлення його
права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов
прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати слід покласти
на підсудного, речові докази по справі підлягають поверненню власникам.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,
суд,

ЗАСУДИВ: ОСОБА_1
визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і
призначити покарання в вигляді 5
( п"яти) років позбавлення волі, без позбавлення його права керувати транспортними
засобами.

На підставі
ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три)
роки.

На підставі ст.76 КК України,
зобов"язати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання, періодично з"являтись в органи кримінально-виконавчої системи
для реєстрації.

з

Стягнути із
ОСОБА_1. 205 грн 93 копійки на
користь Науково-Дослідного Експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в
Київській області.

Стягнути із
ОСОБА_1. на користь Головного військового клінічного госпіталю м.Києва 1 592 (одну тисячу
п"ятсот дев"яносто дві)
грн. 77 коп.

Міру запобіжного
заходу, засудженому ОСОБА_1., до вступу вироку в законну силу, залишити
попередню - підписку
про невиїзд з місця постійного проживання.

Початок строку
відбуття покарання, засудженому, рахувати з часу вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ-
автомобіль "Фольксваген-Бора" д.н.з. НОМЕР_3 видати власнику -
ОСОБА_2, автомобіль "АЗЛК"
д.н.з. НОМЕР_1 видати
власнику - ОСОБА_1.

Вирок може бути
оскаржений в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд
протягом 15 діб з
дня оголошення.

Суддя: Левченко А.В.