Провадження № 11-кп/795/185/2015
Категорія - ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника служби в справах дітей - ОСОБА_11 ,

представника кримінальної міліції в

справах неповнолітніх - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 липня 2014 року за № 0003264 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, українця , не одруженого, учня 10-го класу загально - освітньої школи 1-2 ступеня № 5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1, ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання: по ч.1 ст. 186 КК України у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі, по ч.2 ст. 186 КК України , із застосуванням ст. 69 КК України - у вигляді 3( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначено покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

Стягнуто з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 196 грн. 80 коп. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, 09.07.2014 року, приблизно о 15:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись біля буд. № 87 по вул. Комсомольській в м. Чернігові, умисно, відкрито викрав ланцюжок, виготовлений з золота 585 проби, вагою 9 г, вартістю 3200 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

12.07.2014 року, приблизно о 13:00 годині, неповнолітній ОСОБА_8 знаходячись біля буд. № 44 по пр. Миру в м. Чернігові, діючи повторно, умисно, відкрито викрав ланцюжок , виготовлений з золота 515 проби, вагою приблизно 7,4 г, вартістю 1058,2 грн. та хрестик, виготовлений з золота 585 проби, вагою 1,91 г, вартістю 1000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на суму 2058,2грн.

13.07.2014 року, приблизно о 12:30 годині, неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись біля буд. № 44 по пр. Миру в м. Чернігові, діючи повторно, умисно, відкрито викрав ланцюжок, виготовлений з золота 585 проби, вагою 3.92 г., вартістю 1135,23 грн. та хрестик, виготовлений з золота 585 проби, вагою 1,2 г, вартістю 700 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на суму 1835,23 грн.

Не погоджуючись з даним вироком суду, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, виключити інкриміновані епізоди обвинувачення, які мали місце 09 та 12 липня 2014 року і призначити покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 104 КК України звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. В підтвердження доводів апеляційної скарги захист посилається на однобічність та неповноту досудового слідства, невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам провадження, істотне порушення кримінально-процесуального закону. На думку захисту, епізоди обвинувачення, які мали місце 09 та 12 липня 2014 року не доведені доказами, що містяться в матеріалах провадження. Також, посилається на чисельні порушення органами досудового слідства вимог кримінально-процесуального закону. Зокрема, вважає, що протоколи впізнання ОСОБА_8 потерпілими і свідками не можна вважати допустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням закону. Окрім цього вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є занадто суворим. Звертає увагу на те, що його підзахисний має неповнолітній вік, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем навчання, є президентом учнівської ради, має незадовільний стан здоров`я, перебуває у лікаря психіатра та проживає у багатодітній неповній родині.

В поданих прокурором прокуратури м. Чернігова ОСОБА_15 запереченнях на апеляційну скаргу адвоката-захисника в інтересах обвинуваченого ставиться питання про залишення вироку місцевого суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення. Звертає увагу на відсутність у скарзі доводів щодо істотних порушень вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Вважає, що судом вірно встановлені всі обставини справи, які обґрунтовані доказами та відповідно обрана міра покарання.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, думку адвоката, обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили змінити вирок з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, представників служби в справах дітей і кримінальної міліції в справах неповнолітнії, які просили задовольнити апеляційну скаргу і не позбавляти волі обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_10 , яка просила залишити вирок без змін, мотивуючи це невідшкодуванням завданої їй матеріальної шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заперечуючи проти визнання винним ОСОБА_8 в злочині, скоєному з липня 2014 року, захисник аргументує це тим, що всі докази, покладені в обґрунтування вироку, не підтверджують причетності його підзахисного до цього злочину, а протокол впізнання ОСОБА_8 свідком ОСОБА_16 складений з порушенням закону і не може бути достовірним доказом.

З таким твердженням автора апеляційної скарги колегія суддів не погоджується.

Місцевий суд дослідив протокол впізнання особи за фотознімками (а.с.58-59), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_17 в присутності понятих та педагога впізнала ОСОБА_8 як особу, що скоїла злочин відносно потерплої ОСОБА_10 . Як видно з фотознімків ОСОБА_8 та інших осіб, пред`явлених для впізнання, усі вони одного віку і статі, їхня зовнішність суттєво не відрізняється між собою. Щодо відсутності в матеріалах справи протоколу допиту свідка ОСОБА_16 , то цей протокол не був покладений як доказ в обґрунтування вироку і тому зауваження щодо нього колегія суддів вважає безпідставними. Також колегія суддів не вбачає порушень закону при залученні до цієї слідчої дії понятих, оскільки ніяких достовірних даних про те, що вони були зацікавленими особами в цій слідчій дії, суду не надано. Вказане питання перевірялось місцевим судом і суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду.

В місцевому суді була допитана педагог ОСОБА_18 , яка пояснила, що свідок ОСОБА_16 упізнала ОСОБА_8 по фотографіях, впізнання було проведено нею добровільно, без будь-якого тиску на неї.

Таким чином, протокол проведення впізнання за фотографіями з участю ОСОБА_16 обґрунтовано визнаний місцевим судом як достовірний доказ і колегія суддів апеляційного суду з таким висновком погоджується.

Щодо інших доказів, якими місцевий суд обґрунтував винність ОСОБА_8 по цьому епізоду, то вони зібрані органами досудового розслідування і досліджені судом з метою перевірки самого факту кримінального правопорушення, вони ніяким чином не виправдовують обвинуваченого.

Заперечуючи проти достовірності доказів обвинувачення ОСОБА_8 за епізодом від 12 липня 2014 р., адвокат ставить під сумнів достовірність впізнання обвинуваченого по фотографіях з участю потерпілої ОСОБА_13 . Він зокрема вказує, що в протоколі впізнання не зазначено, де були взяті фотографії осіб, пред`явлених потерпілій. Це твердження апеляційної скарги судом беззаперечно відхиляється, оскільки діючим КПК такої вимоги до протоколу впізнання не передбачено. Усі фотографії, пред`явлені потерпілій, містять зображення осіб одного віку, однієї статі, які зовні подібні один до одного. Ніяких порушень процесуального закону при проведенні впізнання потерпілою ОСОБА_13 та складанні при цьому протоколу колегія суддів не вбачає. Не відноситься до порушень закону і час проведення впізнання, до того ж в судовому засіданні потерпіла упевнено вказала на обвинуваченого як на особу, яка скоїла відносно неї злочин.

Таким чином, колегія судів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги в частині виключення з обвинувачення епізодів злочинів 9 та 12 липня 2014 року та закриття провадження в цій частині. Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого у вказаних злочинах доведена, докази сумнівів не викликають, вони є достовірними і достатніми.

Щодо пункту апеляційної скарги про пом`якшення покарання, то на думку колегії суддів вона в цій частині підлягає задоволенню. Так, в засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_8 є інвалідом дитинства, не має судимостей, ні до яких видів відповідальності раніше не притягувався, в школі характеризується виключно позитивно, педагогічний колектив школи просить не позбавляти його волі. За клопотанням сторони захисту в засіданні апеляційного суду були допитані свідки педагоги Чернігівської загальноосвітньої спеціальної школи 1-2 ступенів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які пояснили, що ОСОБА_21 може бути виправлений без ізоляції від суспільства. В колективному клопотанні педагогічного колективу цієї школи клопоче про покладення обов`язку щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи на завуча цієї школи ОСОБА_19 .

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе дати шанс на виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, задовольнити апеляційну скаргу в частині призначеного покарання і звільнити ОСОБА_8 від покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного йому судом покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нього злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 75, 104 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

У відповідності до ч. 4 ст. 104 КК України покласти на завуча Чернігівської спеціальної загальноосвітньої школи 1-2 ступеня ОСОБА_19 обов`язок щодо нагляду за засудженим ОСОБА_8 та проведення з ним виховної роботи строком на один рік.

В іншій частині вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4