У Х В А Л А

12.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

потерпіла ОСОБА_10 - не прибула;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/40/15 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002878 від 19.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_11 , суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_2 знаходяться матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

За розпорядженням керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2015 № 182 у зв`язку з тим, що головуючий суддя ОСОБА_11 та суддя ОСОБА_12 знаходиться в нарадчій кімнаті по кримінальній справі і не можуть вирішити питання про продовження строків тримання під вартою, у відповідності до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний перерозподіл матеріалів справи 308/5319/14-к. за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий ОСОБА_13 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте оскільки головуючий суддя ОСОБА_13 не може розглядати питання про продовження строків тримання під вартою, оскільки знаходиться в судовому засіданні на розгляді справи, справу за розпорядженням від 12.06.2015 № 183 було передано на повторний автоматичний перерозподіл, внаслідок якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку зі спливом 14.06.2015 року строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 за ухвалою від 14.04.2015, суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому до 2-ох місяців, оскільки підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали; обвинувачений може переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не зазначені нові обставини, які б унеможливили обрання більш м`якого запобіжного заходу. Обвинувачений має на утриманні п`ятеро дітей, має постійне місце проживання і є тяжко хворим - гепатит «В» і «С». надалі не може перебувати в місцях ізольованих від суспільства, оскільки стан його здоров`я значно погіршився. По місцю проживання характеризується позитивно.

Проте суду не надано доказів в обґрунтування викладеного. В матеріалах справи № 308/5319/14-к зазначені докази всупереч твердженню захисника також відсутні.

Надана суду довідка Комунального підприємства житловий ремонтно експлуатаційний район № 4 не приймається судом до уваги як належний доказ, оскільки вона видана за адресою реєстрації обвинуваченого ОСОБА_6 за якою він фактично не проживає, як він зазначив в судовому засіданні його фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника та заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст. 331 КПК України суд приходить до наступного.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на потерпілих, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та приймаючи до уваги те, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не має, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, як зазначено у ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 на домашній арешт.

Продовжити строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, під вартою на період судового розгляду справи але не більше ніж на 60 днів - до 10 серпня 2015 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і надіслати начальнику відділу ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП № 9.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3