АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/861/15 Справа № 200/8643/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001478, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 , та прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 2 ст.187 КК України, -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
засуджений за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Судом вирішено питання щодо розподілу процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-
засуджений за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Судом вирішено питання щодо розподілу процесуальних витрат та долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що вони, 5 квітня 2014 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, маючи умисел на розбійний напад, знаходячись у м. Дніпропетровську, біля перехрестя вул. Словацького та вул. Плеханова, вступивши у попередню змову та розподіливши між собою ролі у вчиненні злочину, побачивши раніше невідомих їм ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин. ОСОБА_9 , маючи при собі дерев`яну палицю биту, та ОСОБА_8 , який мав при собі в кишені електричний пристрій «електрошокер», який за своїми технічними характеристиками є керованим пристроєм для ураження струмом високої напруги, прослідували за ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Реалізуючи умови злочинної змови, спрямованої на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 , діючи погоджено у групі із співучасником злочину ОСОБА_8 , згідно відведеній йому ролі у скоєнні кримінального правопорушення, застосовуючи насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я, підбіг до ОСОБА_10 ззаду, та умисно наніс йому один удар битою по голові, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, втративши свідомість та не чинив опору. В свою чергу ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, реалізуючи відведену йому роль, підбіг до лежачого на землі ОСОБА_10 , умисно притулив до його обличчя «електрошокер», увімкнув його, чим вивільнив електричний струм високої напруги, яким уразив ОСОБА_10 , вчинивши напад, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, змусивши ОСОБА_10 підкоритись його волі та не чинити опору. Після чого ОСОБА_12 , переслідуючи злочинні наміри, направлені на заволодіння майном ОСОБА_10 , обшукав кишені його одягу, де виявив та заволодів : мобільним телефоном «Нокіа Е75» вартістю 4000 гривень, а також зняв з шиї потерпілого ОСОБА_10 чохол для фотоапарату вартістю 300 гривень, у якому знаходився фотоапарат «Нікон Д33100» вартістю 6000 гривень, а всього на суму 10300 гривень. Одночасно з діями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , згідно відведеній йому ролі, не припиняючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, знаходячись безпосередньо біля ОСОБА_11 , бажаючи подавити волю останнього до можливого опору, умисно наніс йому не менше 4 ударів руками та ногами в область голови, тулубу та верхніх кінцівок. Від отриманих ударів ОСОБА_11 впав на землю та не чинив опору. Скориставшись цим, ОСОБА_9 вихопив у потерпілого ОСОБА_11 сумку для ноутбуку вартістю 500 гривень, у якій знаходився ноутбук «Леново Ю 310» вартістю 7000 гривень, мобільний телефон «Соні Еріксон 350» вартістю 150 гривень з сім-картою «МТС» вартістю 10 гривень, навушники вартістю 150 гривень, зарядний пристрій для мобільного телефону « Нокіа Е75» вартістю 50 гривень.
Після чого ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір, погрожуючи ОСОБА_11 продовженням застосування до нього фізичного насилля, став вимагати передати йому мобільний телефон. ОСОБА_11 після застосованого до нього насилля, сприймаючи погрозу ОСОБА_9 реально, не чинив опору та видав належний йому мобільний телефон «Нокіа 1288» вартістю 250 гривень з сім-картою «МТС» вартістю 10 гривень, а всього на загальну суму 8160 гривень.
Після вилучення майна у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , утримуючи майно, покинули місце вчинення злочину.
Таким чином ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, умисно, із корисливих спонукань, із застосуванням насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді чотирьох підшкірних крововиливів нижньої губи, ОЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) та заволоділи майном на суму 10300 гривень, чим спричинили йому матеріальну шкоду нам вищевказану суму, та спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді забою м`яких тканин голови, садна надбрівної області ліворуч, забою м`яких тканин правого плечового суглобу, синця задньої поверхні і правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, та заволоділи його майном на загальну суму 8160 гривень, чим спричинили йому матеріальну шкоду на вищевказану суму / т.2 а.п.124-127/.
В апеляціях:
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі./ т.2 а.п.230-233/;
- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши його дії за ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі;
- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених, постановити свій вирок, яким призначити покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожному у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що їм належить, з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
До Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора від обвинуваченого ОСОБА_9 , який вважає призначене йому покарання досить суворим, а висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають матеріалам провадження, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 , які, кожен окремо, вважають призначене судом покарання ОСОБА_8 дуже суворим, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину й особі останнього, тому в задоволенні апеляції прокурора просять відмовити, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляцію, а апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, позиції обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, просили задовольнити їх апеляційні скарги, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, міркування потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які прохали зменшити підсудним строк призначеного судом покарання, та обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення з таких підстав.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.
Вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України розбої - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація їх дій за ознаками ч. 2 ст. 187 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях потерпілих, свідка та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях потерпілих та свідка перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Визнаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні розбійного нападу, суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, суд обґрунтовано поклав в основу вироку свідчення потерпілого ОСОБА_11 , який являючись учасником подій, чітко показав та розповів про обставини кримінального правопорушення, скоєного підозрюваними, а саме, про спричинення тілесних ушкоджень йому та потерпілому ОСОБА_10 та заволодіння їхнім майном, пояснивши, що 05.04.2014 року приблизно о 01 год. 20 хв., він з ОСОБА_10 вийшли з роботи і разом пішли по вул.. Плеханова у м. Дніпропетровську. Коли вони підходили до перехрестя вул.. Плеханова з вул.. Словацького він помітив на дорозі двох хлопців, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які щось діставали з білого пакету. Він не надав цьому значення і разом з ОСОБА_10 продовжив йти, але через декілька хвилин на них напали. Він побачив, як ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_10 , який впав на землю, а потім підбіг до нього і вдарив його рукою в груди. Від отриманого дару він впав на землю, де обвинувачений ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари ногами та руками по голові та тулубу, а потім висмикнув у нього з рук сумку для ноутбука, ноутбук «Леново Ю 310», мобільний телефон «Соні Еріксон 350», з сім-карткою «МТС», навушники, зарядний пристрій для мобільного телефону «Соні Еріксон», зарядний пристрій для мобільного телефону «Нокіа Е75». Потім ОСОБА_9 сказав: «Віддай мобільний телефон, або отримаєш ще». Він, щоб останній більше не бив його, віддав обвинуваченому ОСОБА_9 мобільний телефон «Нокіа 1288» з сім-карткою «МТС». В той час, коли ОСОБА_9 наносив йому удари, він поряд чув декілька раз розряди електрошокера. Потім він побачив як ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 побігли в одному напрямку, в руках у них були його речі та речі ОСОБА_10 . Він підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на землі і не міг піднятись,викликав міліцію та швидку допомогу. Вважає, що обвинувачені діяли разом, бо перед нападом він бачив, як вони разом щось брали з пакету білого кольору, напад на нього та ОСОБА_10 був одночасний і втекли вони в одному напрямку.
Зазначені покази узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні, який пояснив що 04.2014, приблизно о 01 год. 20 хв., вони з ОСОБА_11 вийшли з роботи і разом пішли по вул. Плеханова в м.Дніпропетровську. Коли вони підійшли до перехрестя вул. Плеханова з вул. Словацького, він відчув ззаду сильний удар по голові, від якого він впав на землю та втратив свідомість. До тями він прийшов від болю, завданого йому струмом електрошокера в обличчя. Потім він почув фразу, сказану одним із нападників на суржику: «Подивись йому у куртці». Лежачи на землі, він відчув, що невідомий чоловік обшукав його кармани та забрав мобільний телефон „Нокіа" з сім-картою оператора „Київстар", а потім з плеча сумку для фотоапарату, в якій знаходився фотоапарат „Нікон Д3100". В той час, коли у нього невідомий чоловік забирав речі, він чув поряд глухі удари, як когось б`ють. Він намагався піднятись, але не зміг, бо в нього запаморочилась голова. Тоді він повернув голову вбік дороги та побачив як від нього з ОСОБА_11 відбігли двоє молодих людей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в руках мали викрадене майно, і зникли в одному напрямку.
Дані свідчення потерпілих підтверджуються й показами свідка ОСОБА_13 про те що він проживає в одному населеному пункті разом з обвинуваченими. У квітні 2014 року до нього звернувся ОСОБА_8 та попросив відвести його у м. Дніпропетровськ до дівчини. Коли він забирав ОСОБА_8 з ним в місто поїхав і ОСОБА_9 . Він бачив у них білий пакет, але що було в пакеті він не знає. В місто вони приїхали приблизно о 00 годин ночі, він висадив обвинувачених на набережній, а сам поїхав по своїм справам. Через декілька годин йому зателефонував ОСОБА_8 і спитав, чи буде він повертатись додому. Він забрав їх і вони поїхали в село, де він їх висадив.
Про те, що дані показання потерпілих відповідають дійсності та є об`єктивними, свідчать їх однакові показання на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду щодо конкретних обставин нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілим та заволодіння їх майном.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілі з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачених у зазначеному злочині.
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Вищезазначені показання узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження зокрема: протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля буд. АДРЕСА_3 від 05.04.2014 року та фототаблицею до нього; протоколом огляду місця події від 05.04.2014 року та фототаблицею до нього, під час якого біля буд. АДРЕСА_3 на проїзній частині було виявлено мобільний телефон „Самсунг", який належить обвинуваченому ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2014 та фототаблицею нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 05.04.2014 року вчинила на нього та ОСОБА_10 напад та заволоділа їх майном; висновком експерта № 1213е від 14.04.2014, відповідно якого у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови, садна надбрів області ліворуч, забою м`яких тканин правого плечового суглобу, синця задньої поверхні правого плечового суглобу, які утворилися не менш як від двох механічних дій тупим твердим предметом (предметами) незадовго до його огляду, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; висновком експерта № 1199е від 14.04.2014, відповідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох підшкірних крововиливів нижньої губи, клінічно встановлений діагноз: ОЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови, які могли утворитися від дії твердого предмету, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень у вигляді підшкірних крововиливів нижньої губи, вони могли утворитися від додаткової дії електрошокеру, в термін, на який вказує обстежений; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.04.2014 та фото таблицею до нього, відповідно якого потерпілий ОСОБА_10 за статурою та голосом впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 05.04.2014 вчинила на нього та ОСОБА_11 напад та заволоділа їх майном; протоколом огляду від 09.04.2014 року мобільних телефонів, які добровільно видав ОСОБА_14 ; протоколом огляду від 09.04.2014, відповідно якого було оглянуто та вилучено дерев`яну палицю, яку добровільно видав ОСОБА_9 та пояснив, що цією палицею 05.04.2014 у м. Дніпропетровську на вул. Плеханова він вдарив незнайомого чоловіка; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.04.2014. під час якого ОСОБА_9 , знаходячись на вул. Плеханова в м. Дніпропетровську, на місці показав та розказав, як наніс дерев`яною палицею удар потерпілому ОСОБА_10 в область потилиці, а потім став наносити удари потерпілому ОСОБА_11 та заволодів майном останнього. Також обвинувачений ОСОБА_9 на місці показав та розказав, як обвинувачений ОСОБА_15 застосував до потерпілого ОСОБА_10 електрошокер, а потім заволодів його майном; протоколом огляду від 09.04.2014, відповідно якого було оглянуто та вилучено електрошокер, який добровільно видав ОСОБА_8 та пояснив, що даним електрошокером 05.04.2014 у м. Дніпропетровську на вул. Плеханова він вдарив незнайомого чоловіка після чого забрав у нього майно; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2014 та його відеозаписом, відповідно якого ОСОБА_8 , знаходячись на вул.Плеханова в м. Дніпропетровську, на місці показав та показав, як ОСОБА_9 вдарив дерев`яною палицею потерпілого ОСОБА_10 в область потилиці, від чого той впав, а він застосував в область обличчя ОСОБА_10 електорошокер, а потім обшукав його кармани та забрав його майно. Також обвинувачений ОСОБА_8 на місці показав та розказав, як обвинувачений ОСОБА_16 наносив удари лежачому на землі потерпілому ОСОБА_17 , а потім заволодів його майном; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2014 та фототаблицею до нього, відповідно якого потерпілий ОСОБА_10 детально розказав та показав механізм спричинення йому обвинуваченими тілесних ушкоджень; додатковим висновком експерта № 1499е від 07.05.2014 щодо характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 .
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Аналізуючи позиції обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , співставляючи їх з обвинуваченням, що їм інкримінується, а також зі свідченнями потерпілих, свідка та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах на відсутність в обвинувачених попередньої змови на вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не можна врахувати як належні, оскільки вони суперечать обставинам справи, які досліджені судом. Суд першої інстанції обґрунтовано надав цим посиланням критичну оцінку, розглядаючи це як спосіб захисту обвинувачених, та прийшов до висновку, що покази обвинувачених в цій частині спрямовані на штучну зміну обставин події з метою уникнення відповідальності. Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності і давши оцінку, суд обґрунтовано не погодився з даними доводами обвинувачених, оскільки вищезазначені показання співпадають між собою, вони не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами, а тому суд правильно оцінив їх як об`єктивні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 187 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Посилання апелянтів про те, що суд безпідставно залишив поза увагою обставину, яка істотно пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає неналежними і безпідставними. ОСОБА_8 був змушений видати електрошокер, який він використовував при вчинені розбійного нападу, в наслідок діючих обставин викриття його злочинної діяльності, при здійсненні його затримання 09 квітня 2015 року.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд згідно вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, та призначив відповідне покарання в найнижчій межі, передбаченної ч.2 ст. 187 КК України. Тому відсутні підстави, як для визнання обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, як і для пом`якшення покарання ОСОБА_8 , тим більше питання призначення більш м`якого покарання відповідно до ст.69 КК України, ні в апеляції захисника в інтересах ОСОБА_8 , ні в апеляції самого ОСОБА_8 не ставиться.
Що стосується апеляційних вимог прокурора щодо призначення більш суворого покарання обвинуваченим, оскільки те покарання, що призначив суд першої інстанції, не відповідає тяжкості вчиненого та особам обвинувачених, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
При визнанні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу кожного з обвинувачених. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відніс добровільне відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_10 . З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання кожному обвинуваченому у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, що їм належить, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів. Таким чином, вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином , призначивши покарання в межах санкції статті.
Також апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. При призначенні покарання ОСОБА_9 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення кожному з обвинувачених покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами. При призначенні обвинуваченим покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , й призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги прокурора спростовуються матеріалами кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, ст.407 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 2 ст.187 КК України, без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4