АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1785/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/68/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області старшого радника юстиції ОСОБА_8 на вирок Зборівського районного суду від 11 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Буряківка, Заліщицького району Тернопільської області та жительку АДРЕСА_1 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, заміжню, не працюючу, не судиму, на утриманні двоє малолітніх дітей,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1190 грн. в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави 1721,72 грн. судових витрат.

Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 13 вересня 2014 року о 4 год. керуючи автомобілем «Пежо Експерт» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалась автодорогою Львів-Тернопіль в сторону м. Тернополя. На 92 км+330м. вказаної автодороги, порушуючи вимоги п.п.10.1,11.2, 11.3 Правил дорожнього руху України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) додатку №2 ПДР України не вела автомобіль як найближче до правого краю дороги, ОСОБА_7 виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем «ИЖ 2717-230», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в напрямку м. Львова.

Внаслідок зіткнення, водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, вивиху голівки лівої променевої кістки; закритих переломів другої, третьої і четвертої плеснових кісток та основної фаланги п`ятого пальця лівої стопи; закритого перелому передньої стінки лівої верхньощелепної (гайморової пазухи), рани, синців і саден на тлі забою м`яких тканин обличчя, крововиливи у сполучну оболонку очей; рани ділянки лівого плечового суглоба; садна ділянок колінних суглобів і лівої стопи, які належать до ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційні скарзі заступник прокурора Тернопільської області не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд визнав доведеними і кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати вирок Зборівського районного суду від 11 грудня 2014 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 3 400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта прокурора, який підтримує апеляційну скаргу з підстав викладених у ній і просить ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що еквівалентно 3 400 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, обвинувачену ОСОБА_7 , яка просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції визнав доведеними і кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , апелянт вважає, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції призначаючи покарання не навівши мотивації не призначив ОСОБА_7 додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, а також призначив надто м`яке основне покарання у виді 1190 грн. штрафу.

Відповідно до ст.65 КК України суд, призначаючи покарання особі, яка вчинила злочин має врахувати ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначити покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються ст.69 КК України.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 основного покарання за ч.1 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) дотримано вимог статей 65, 69 КК України, а саме враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на утриманні має двоє малолітніх дітей, не працює, позитивно характеризується та пом`якшуючі покарання обставини визнання вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, повне відшкодування заподіяних збитків, а також суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до вчинених з необережності.

Таким чином, суд діяв відповідно до роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами і доповненнями), яка регламентує, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Разом з тим, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 не обговорив питання доцільності застосування до винної особи додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами .

Однак, враховуючи те, що додаткове покарання, передбачене ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами є альтернативним, тому колегія суддів не знаходить підстав вважати рішення суду в цій частині незаконним, оскільки дане порушення не є істотним і таким, що тягне за собою зміну чи безумовне скасування вироку .

Крім цього, потерпілий по справі ОСОБА_9 жодних претензій щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 не має, як і претензій майнового характеру, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового вироку, яким призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, як цього вимагає прокурор у своїй апеляційній скарзі.

За таких підстав, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і відповідає характеру і мотивам допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а тому підстав для застосування більш суворого покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області на вирок Зборівського районного суду від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2