.
1із3
Справа № 303/2306/15-к
1-кп/303/256/15
Номер ряд. стат. звіту - 43
В И Р О К
1)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальну справу з обвинувальним актом у криманальному провадженні, що зареєстроване в ЄРДР за № 000067 від 26.03.2015 року та Угоди про визнання винуватості від 17.04.2015 року по обвинуваченню -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сасово Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, призваний за мобілізацією військовослужбовець в званні старшина військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України (в редакції Закону 2001 року), -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
31 липня 2014 року близько 18 год. 00 хв. старшина ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією діючи умисно, не маючи на меті назавжди ухилитися від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діями скоює злочин, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_2 (на даний час військова частина ПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості повернутися до місця служби, незаконно та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 31 березня 2015 року включно, перебуваючи весь вказаний період поза його розташуванням та проводячи час на власний розсуд. Даними діями ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення місця служби - військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року).
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 17 квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 . У відповідності до умов вказаної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 407 ч.3 КК України (в редакції Закону 2001 року). Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.3 КК України (в редакції Закону 2001 року), зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому слідству.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 узгодили міру покарання останньому за вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 407 ч.3 КК України (в редакції Закону 2001 року), у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим випробуванням строком на 1 (один) рік, та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3 КК України.

2із3
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказував, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам відповідно до ст.469 КПК України.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно до ст.314 ч.3 п.1 КПК України, встановлено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між старшим прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченою санкцією ст.407 ч.3 КК України (в редакції Закону 2001 року).
Процесуальні витрати та матеріальна шкода відсутня, цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 8, 22, 26, 124, 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладеної 17 квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 000067 від 26 березня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 3 КК України (в редакції Закону 2001 року).

3із3
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 3 КК України (в редакції Закону 2001 року) та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно до ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий ОСОБА_6