В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» березня 2013 року

м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді
Бончева І.В.;

при секретарі -
Гапонюк І.В.,

за участю прокурора - Купріянчик І.О.,
потерпілої - ОСОБА_1, її представника -
адвоката ОСОБА_2, підсудного - ОСОБА_3,
його захисників - адвокатів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у
селі Червона Мотовилівка Фастівського
району Київської області, українця,
громадянина України, з середньою
світою, одруженого, маючого на
утриманні двох малолітніх дітей,
працюючого на посаді квиткового касира
відокремленого підрозділу «Вокзал»
станції «Київ-Пасажирський»,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, судимого:

- 11.05.1998 року вироком Залізничного
районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 206
КК України (в редакції 1960 року) на один
рік два місяця та двадцять два дня
позбавлення волі;

- 23.05.2008 року вироком
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК
України у виді штрафу розміром 8500 грн.,
тобто такого, що в силу ст. 89 КК України
не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128
КК України,

В С Т
А Н О В И В:

15.04.2011 року близько 10 год. 25 хв., ОСОБА_3
після сварки зі своєю сусідкою - гр.
ОСОБА_6, перебував за місцем свого
проживання по АДРЕСА_1, куди саме з
ціллю з'ясування з цього приводу
стосунків, прибула похилого віку мати
чоловіка останньої - ОСОБА_1

Відчуваючи у зв'язку з цим раптово
виниклу неприязнь і до ОСОБА_1, ОСОБА_3
вирішив шляхом фізичного впливу,
заподіяти шкоду її здоров'ю у вигляді
нанесення побоїв.

Не передбачаючи можливості настання
суспільно небезпечного похідного
наслідку свого діяння, хоча повинен був
і міг його передбачити, ОСОБА_3,
продовжуючи свої злочинні
насильницькі дії, усвідомлюючи при
цьому їх суспільно небезпечний
характер, поруч з калиткою власного
домоволодіння, умисно та несподівано
наніс ОСОБА_1 з прикладанням зусилля
один удар кулаком правої руки в область
правої частини живота, у зв'язку з чим
остання не втрималась на ногах та
правим боком з упором на ногу впала на
земляний настил, чим спричинив
потерпілій необережне середньої
тяжкості тілесне ушкодження у вигляді
закритого черезвертлюгового перелому
правої стегневої кістки зі зміщенням
уламків.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_3 свою вину у
висунутому звинуваченні не визнав і,
висуваючи власну версію подій, пояснив,
що у першій половині дня 15.04.2011 року він
перебував за місцем постійного
проживання у будинку АДРЕСА_1. У цей час
задзвонив дзвоник, а тому до калитки
підбігла його малолітня дочка - ОСОБА_7.
Він підійшов та став позаду неї, після
чого, продовжуючи стояти з цього боку
двору, відчинив калитку, став на
відстані приблизно півтора метра від
зрізу калитки та побачив ззовні двору
потерпілу ОСОБА_8, яка, як на його думку
стала виказувати йому претензії з
приводу того, що він дав гроші її сину -
ОСОБА_9, які той витратив на алкогольні
напої.

Як далі уточнив ОСОБА_3, потерпіла в цей
час знаходилась на відстані до двох
метрів від зрізу, та, навпроти калитки,
була виключно одна та несподіваного
для нього впала назад спиною на правий
бік й після цього почала голосно
кричати про те, що це саме він наніс їй
удар в живіт, який і став в пригоді
падінню. Саме в цей час його батько -
ОСОБА_10, який проживає по сусідству,
вибіг з власного двору, підбіг до нього
та став запитувати, що саме сталося, а
потім наказав зайти у двір та зачинити
калитку, викликати міліцію та швидку
допомогу. В цей час також підбігла до
дому ОСОБА_6 - невістка потерпілої, яка
почала ображати його дружину - ОСОБА_11,
що весь час, фактично від початку
конфлікту перебувала поруч. Як при
цьому категорично стверджував ОСОБА_3,
він взагалі до потерпілої не
наближався, будь яких ударів їй не
наносив.

Також, допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_3 вказав на такі обставини, які, на
його думку, є свідченням
організованого його оговору. Зокрема,
між ним, ОСОБА_3 та колишнім чоловіком
потерпілої приблизно 15 років тому
виникали конфліктні ситуації,
пов'язанні із зловживанням останнім
алкогольними напоями, а тому потерпіла
із помсти, а також з ціллю отримати у
такий спосіб грошову компенсацію,
умисно спровокувала конфлікт. При
цьому сама потерпіла вживає алкогольні
напої, за місцем проживання
характеризується негативно, як особа,
що схильна до чвар. Ймовірно і тілесні
ушкодження настали не від його дій, а
внаслідок вікових фізіологічних вад,
що притаманно всім особам її віку.

Підсудним в судовому засіданні
власноручно складено план-схему місця
події, на якій він зобразив, як на його
думку, точні місця розташування, своє
та потерпілої ОСОБА_6

Не дивлячись на повне невизнання
підсудним своєї вини у вчинені
необережного середньої тяжкості
тілесного ушкодження, його вина у
даному злочині за викладених вище
обставин підтверджується крім власне
його показів, в яких не заперечуються
окремі обставини з фактичного боку
(час, місце, обставини перебування
потерпілої поруч з його
домоволодінням), усією сукупністю
досліджених у судовому засіданні
доказів, які узгоджуються в деталях між
собою і не викликають жодних сумнівів у
своїй достовірності.

Так, в судовому засіданні підсудним,
сторонами захисту та обвинувачення не
оспорювалися фактичні обставини того,
що по АДРЕСА_1, який належить підсудному
і у якому він постійно проживає разом
із сім'єю. Зазначений будинок
огороджений цегляним парканом, має
металеву калитку, яка зачиняється в
середину двору. Навколо паркану
спочатку плитка, а потім земляний
настил.

Вказані обставини також
підтверджуються дослідженим в
судовому засіданні протоколом огляду
місця пригоди.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_1 повною мірою
підтвердила той факт, що у зв'язку з тим,
що її невістка - ОСОБА_6 зранку 15.04.2011
року поскаржилась на те, що їх сусід -
ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння
безпричинно її ображав та погрожував,
разом зі своїм малолітнім онуком -
ОСОБА_12 приблизно о 10 год. 25 хв. прибула
до домоволодіння ОСОБА_3, який
огороджений парканом та особисто
подзвонила у дзвоник. До цього часу
вона не кричала, голосно не балакала, а
лише чекала, для того, що б
поспілкуватися з ОСОБА_3 та припинити
таку його поведінку. Фактично одразу
хвіртку, до якої вона стояла обличчям
впритул, відчинив особисто ОСОБА_3, який
до того ж перебував, як на її погляд, у
стані алкогольного сп'яніння, без
присутності інших членів його сім'ї, у
тому числі і дочки ОСОБА_7, яка, як вона
чула лише викрикнула із двору «Хто саме
прийшов?», після натиснення нею на
кнопку дзвоника.

Як далі показала потерпіла, побачивши
її ОСОБА_3, несподівано, не пояснюючи
жодним чином своїх дій, умисно наніс
кулаком правої руки один сильний удар в
область її правого боку, від чого вона
одразу, не втримавшись на ногах, впала
правим боком на землю. При цьому при
падінні уперлася на праву ногу. Інші
обставини, а також і причини свого
падіння потерпіла в судовому засіданні
категорично спростувала. Від удару
кулаком в бік вона відчула сильний
фізичний біль, а наслідком падіння
стався перелом ноги. Одразу після цього
її онук, який постійно перебував поруч,
перелякавшись, побіг додому, а вона
продовжувала лежати на тому самому
місці, де впала на землю та саме з цього
моменту почала голосно кричати та
лаятись в адресу ОСОБА_3

Як також уточнила потерпіла, дружина
ОСОБА_3 - ОСОБА_11 саме в цей час, почувши
її крики в адресу свого чоловіка,
вибігла з двору, де почала виказувати
претензії з приводу, мов би того, що
вона прийшла по гроші в борг, а також
стала казати, що б вона пішла та кричала
під іншим двором. Через деякий час до
двору приїхала карета швидкої медичної
допомоги, а вже після цього вона бачила,
як до цього місця підійшов батько
ОСОБА_3 - ОСОБА_10 При цьому потерпіла
категорично заявила, що причин
оговорювати ОСОБА_3 у неї не має.

Як вбачається з протоколів допиту в
якості свідка, потерпілої, відтворення
обстановки та обставин події, очної
ставки з підсудним, ОСОБА_1 давала
аналогічні покази про обставини
спричинення ОСОБА_3 необережного
середньої тяжкості тілесного
ушкодження, уточнюючи їх в деталях, у
тому числі на місці вчинення злочину.

Суд критично оцінює доводи захисту про
нікчемність протоколу відтворення
обстановки та обставин події з участю
потерпілої від 14.06.2012 року, з тих причин,
що сама слідча дія проводилась не біля
калитки підсудного ОСОБА_3, де товщина
стіни значно більша і що, на погляд
захисту є суттєвим для визначення
можливості завдання удару з тієї
відстані, оскільки, на думку суду така
слідча дія проведена за клопотанням
самої потерпілої, яка отримала таке
тілесне ушкодження, що заважало їй
вільно пересуватися, а також те, що
даною слідчою дією перевірялись покази
потерпілої щодо усвідомлених саме нею
обставин злочину, вона конкретно
указала місце, куди саме їй був
завданий підсудним удар, і, в даному
випадку, вимога захисту щодо
нав'язування усвідомлення саме власної
захисної позиції іншим учасникам
процесу є надуманою. Тим більш, що
підсудному ніхто не заважав, при такій
позиції, або стояти впритул до паркану,
або зробити крок уперед. Механічні
властивості калитки, що вочевидь видно
із доданих фототаблиць до протоколів
інших слідчих дій, дозволяють її
відчинити повністю і це не робить
жодних перешкод у завданні удару з боку
двору з будь-якої відстані, яка це
дозволяє.

При цьому суд погоджується, що визнання
доказу обвинувачення недопустимим з
причин порушення порядку одержання, що
не впливає на його зміст, не позбавляє
права іншу сторону в процесі клопотати
у подальшому про дослідження такого
доказу для доведення чи спростування
обставин у справі в межах власного
процесуального та
матеріально-правового інтересу.

Також допитаний в судовому засіданні
неповнолітній свідок ОСОБА_12 - рідний
онук потерпілої показав, що зранку
15.04.2011 року він разом з бабусею - ОСОБА_1,
оскільки вони завжди ходили по селу
вдвох, підійшли до будинку ОСОБА_3, який
огороджений цегляним парканом та
бабуся подзвонила у дзвінок. В цей час
вона не кричала та голосно не балакала.
Туди вони прийшли, оскільки потерпіла
хотіла з'ясувати стосунки з ОСОБА_3,
який напередодні ображав його матір -
ОСОБА_6 В той час, коли відчинилась
хвіртка, за нею він побачив ОСОБА_3, який
був сам (його дочки - ОСОБА_7 він не
бачив) та одразу мовчки наніс
потерпілій один удар кулаком, як він
побачив в область живота, від якого
вона одразу впала на землю та саме
після цього стала на нього образливо
кричати. При цьому ОСОБА_3 став
виражатись нецензурно також і на його
адресу, у зв'язку з чим, злякавшись, він
одразу побіг додому, де про зазначений
випадок розповів своїй матері - ОСОБА_6
Пізніше йому стало відомо, що внаслідок
падіння його бабуся отримала перелом
правої ноги. Інші обставини, а також і
причини падіння бабусі свідок в
судовому засіданні категорично
спростував. При цьому свідок
категорично заявив, що причин
оговорювати ОСОБА_3 у нього також не
має.

Як вбачається з протоколу відтворення
обстановки та обставин події,
неповнолітній свідок ОСОБА_12 давав
аналогічні покази про обставини
спричинення ОСОБА_3 необережного
середньої тяжкості тілесного
ушкодження, уточнюючи їх в деталях, у
тому числі на місці вчинення злочину.

Суд аналогічно вищезазначеному
критично оцінює доводи захисту про
нікчемність і цього протоколу
відтворення обстановки та обставин
події зі свідком від 14.06.2012 року, а також
і їх зауваження щодо можливості
усвідомлення ним, як малолітнім,
дійсних фактичних обставин злочину,
оцінюючи всі перевірені в судовому
засіданні докази лише у своїй
сукупності та взаємозв'язку.

Аналогічні за змістом дала покази в
судовому засіданні і свідок ОСОБА_6 -
матір неповнолітнього ОСОБА_12, а також
невістка потерпілої, підтвердивши ті
обставини, що дійсно ОСОБА_3, коли вона
зранку 15.04.2011 року поверталася з
електрички, у стані алкогольного
сп'яніння безпричинно її ображав та
погрожував, що змусило її поскаржитись
на останнього своїй свекрові - ОСОБА_1,
яка фактично одразу ж, взявши онука,
тобто її сина, з собою, пішла в бік
домоволодіння ОСОБА_3 з ціллю
з'ясування з ним саме з цього приводу
стосунків. При цьому вона не чула, щоб
потерпіла в цей час лаялась.

Як далі показав свідок, приблизно через
невеликий проміжок часу її син прибіг
додому та був сильно схвильований і
наляканий, при цьому пояснивши, що
підсудний вдарив потерпілу рукою у
живіт, а та впала на землю та продовжує
там лежати. Тому вона одразу прийшла до
домоволодіння ОСОБА_3, де в цей час
побачила, що потерпіла ОСОБА_1 лежить на
землі навпроти калитки, голосно
лається, а ОСОБА_3 разом зі своєю
дружиною - ОСОБА_11 переміщувались коло
неї поза межами двору та показували їй
руками непристойні жести. Син
потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_9 в цей час
також перебував поруч із матір'ю та
намагався допомогти їй піднятися на
ноги. Зрозумівши, що її син повідомив
правдиві обставини щодо побиття
бабусі, вона одразу зателефонувала
своїй знайомій - ОСОБА_14, яка підказала
їй номера телефонів міліції та швидкої
допомоги, а потім особисто вона
викликала встановленим порядком
відповідні служби. При цьому ОСОБА_3
разом зі своєю дружиною - ОСОБА_11 в цей
час продовжували перебувати на
подвір'ї та виражати претензії і у її
бік з приводу того, що будь яких грошей
вони з цього приводу платити не будуть.
В цей час вона, знаючи, що в ці часи
карета швидка допомога не
укомплектована необхідними ліками,
збігала на нетривалий час додому,
одночасно перевіривши як себе відчуває
син, а також взявши гроші на придбання
ліків. Коли приїхала карета швидкої
допомоги й стала надавати потерпілій
ОСОБА_1 відповідну медичну допомогу, то
вона бачила, що саме в цей час до місця
події підійшов батько підсудного -
ОСОБА_10, який змусив підсудного з
дружиною зайти у двір домоволодіння.
Після відповідних медичних
маніпуляцій потерпілу ОСОБА_1 відвезли
до травматологічного відділення
Фастівської ЦРЛ та їй добре відомо, що
внаслідок падіння від удару ОСОБА_3 та
отримала перелом правої ноги,
внаслідок чого досить тривалий час
лікується. При цьому свідок
категорично заявила, що причин
оговорювати ОСОБА_3 у неї не має.

Свідком в судовому засіданні
власноручно складено план-схему місця
події, на якій вона зобразила, як на її
думку, точні місця розташування, своє,
підсудного ОСОБА_3, свідків ОСОБА_11 та
ОСОБА_9, а також потерпілої ОСОБА_1

Як вбачається з протоколу допиту в
якості свідка, ОСОБА_6 давала
аналогічні покази про обставини
спричинення ОСОБА_3 необережного
середньої тяжкості тілесного
ушкодження, уточнюючи їх в деталях.

Саме такі обставини звернення за
номерами телефонів міліції та швидкої
допомоги, як під час досудового
слідства, так і в судовому засіданні
підтвердила допитана як свідок -
ОСОБА_14, яка також не назвала причини,
які б змусили її оговорити ОСОБА_3

А свідок ОСОБА_15 - випадковий прохожий,
при відсутності будь яких даних щодо
особистої зацікавленості, в судовому
засіданні підтвердив факт можливого
конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який
він чув під час того, коли проходив
АДРЕСА_1, про що послідовно зазначав
встановленим порядком і на досудовому
слідстві.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 - рідний син потерпілої
повідомив, що зранку 15.04.2011 року він
разом з іншим працівником - ОСОБА_16, за
грошову винагороду працював в
домоволодінні ОСОБА_3, а саме,
перекопував прибудинкову земельну
ділянку на відстані до сорока метрів
від входу у двір. Він бачив, що
підсудний в цей час знаходився у дворі.
При цьому, як він, так і ОСОБА_3
перебували в стані алкогольного
сп'яніння, але разом з ним спиртні напої
не вживав. Де саме ОСОБА_3 їх вжив він не
знає, але по його поведінці, яку добре
знав з дитинства, цей стан ОСОБА_3
охарактеризував, як агресивний. При
цьому він також чув, як трохи раніше,
зранку, ОСОБА_3 лаявся на дружину його
рідного брата - ОСОБА_6, коли та
поверталася додому з електрички. Не
звертаючи в подальшому уваги на все що
відбувалось, працюючи, в якусь мить він
почув крик власної матері: «За що ти
мене вдарив?». Саме до цього часу він не
чув щоб вона кричала чи голосно
балакала.

Як далі показав свідок, переконавшись,
що матір не перестає кричати в бік
ОСОБА_3, він приблизно через дві хвилини
вибіг через калитку, яка на той час була
відчинена, на двір, де приблизно на
відстані до двох метрів від паркану,
вже лежала на боку його матір -
потерпіла ОСОБА_1, яка скаржилась на
біль у правій нозі. Що саме відбулось до
цього він не бачив, але в цю мить, коли
він вийшов з двору, ОСОБА_3 знаходився
коло матері, продовжував на неї
кричати, а його дружина - ОСОБА_11 вийшла
одразу за ним, а потім пізніше
звернулась до нього з пропозицією, що б
він її забирав в інше місце. Коли він
спробував підняти матір, то вона
відмовилась, повідомивши, що у неї
перелом правої ноги.

Як також уточнив свідок, саме в той час
на місці події перебув він, його матір -
потерпіла ОСОБА_1, а також підсудний
ОСОБА_3 зі своєю дружиною - ОСОБА_11 Інших
осіб, у тому числі і батька ОСОБА_3 -
ОСОБА_10 в той час саме на цьому місці не
було. Йому відомо, що дружина брата -
ОСОБА_6 бігала додому і саме в цей час її
поруч на місці не було, але вона
наближалась зі сторони їхнього дому.
При цьому свідок категорично заявив, що
причин оговорювати ОСОБА_3 у нього не
має, навпаки, підтримував з ним
сусідські стосунки, є його
однокласником, а тому вони і
запрошували його виконувати оплатні
роботи.

Свідком в судовому засіданні
власноручно складено план-схему місця
події, на якій він зобразив, як на його
думку, точні місця розташування, своє,
підсудного ОСОБА_3, свідка ОСОБА_11 та
потерпілої ОСОБА_1

Як вбачається з протоколу допиту в
якості свідка, ОСОБА_9 давав аналогічні
покази про обставини спричинення
ОСОБА_3 необережного середньої
тяжкості тілесного ушкодження,
уточнюючи їх в деталях.

Також з оголошених в судовому
засіданні показів свідка ОСОБА_16,
встановлено, що вони разом з ОСОБА_9,
спочатку 14.04.2011 року працювали в
домоволодінні ОСОБА_3, де перекопували
прибудинкову земельну ділянку,
отримавши за це увечері від господаря
розрахунок на суму приблизно п'ятдесят
гривень, за які одразу вжили алкогольні
напої, а потім продовжили працювати і
зранку наступного дня. У той час, коли
вони перекопували ділянку 15.04.2011 року,
то він чув, як кричала потерпіла ОСОБА_1,
але ні обставин, ні причин цього він не
знає. На її крики ОСОБА_9 пішов в її бік і
що саме відбувалось потім він не бачив,
оскільки сам безпосередньо до місця
події не наближався. При цьому йому
відомо, що потерпіла ОСОБА_1 дійсно
невдоволена тим, що її син - ОСОБА_9 на
зароблені гроші постійно вживає
алкогольні напої, а тому вона мала
конфлікти з цього приводу і з останнім,
і з іншими особами, які, на її погляд
цьому сприяють. Але чи саме з цих причин
15.04.2011 року лаялася ОСОБА_1 йому не
відомо.

Аналогічні повідомленим потерпілою
ОСОБА_1, свідками ОСОБА_12, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, обставини щодо спровокованого
напередодні підсудним ОСОБА_3
конфлікту в стані алкогольного
сп'яніння, дав допитаний в судовому
засіданні і свідок ОСОБА_7 - інший
рідний син потерпілої ОСОБА_1, який при
цьому уточнив, що хоча він сам особисто,
через перебування на роботі, і не був
присутнім безпосередньо на місці
події, але наступного дня у
травматологічному відділенні
Фастівської ЦРЛ матір йому розповіла
про зазначені вище обставини її
побиття ОСОБА_3, внаслідок чого вона
впала та отримала перелом правої ноги.
При цьому свідок категорично заявив, що
причин оговорювати ОСОБА_3 у нього не
має.

Під час дослідження в судовому
засіданні заяви про злочин від імені
ОСОБА_7, свідок показав, що саме цю заяву
він добровільно і власноруч складав в
міліції, після чого був опитаний про
деталі злочину.

Як вбачається з протоколу допиту в
якості свідка, ОСОБА_7 давав аналогічні
покази про обставини спричинення
ОСОБА_3 необережного середньої
тяжкості тілесного ушкодження,
уточнюючи їх в деталях.

Оцінюючи у сукупності покази
підсудного ОСОБА_3, всі його захисні
версії та припущення, а також показання
щодо цього потерпілої ОСОБА_1, свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_15,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, суд також виходить з
таких даних, що встановлені іншими
доказами.

Так допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_17 - виїзний фельдшер
Борівської СШД Фастівського району
Київської області показала, що зранку
15.04.2011 року за викликом у складі карети
швидкої медичної допомоги прибула до
будинку АДРЕСА_1, де в цей час коло
калитки цього ж домоволодіння на землі
лежала потерпіла ОСОБА_1 Під час її
огляду та поскаржилась, що її сусід
вдарив у живіт, а тому вона впала на
землю та пошкодила праву ногу. При
пальпації відповідних місць у неї
виникли підозри щодо можливої
наявності у неї перелому правої ноги, а
тому постраждалу негайно доставили до
травматологічного відділення
Фастівської ЦРЛ. При цьому при огляді
місця, куди зі слів потерпілої її сусід
вдарив у живіт, будь яких видимих
тілесних ушкоджень вона не помітила, а
сам живіт був м'який. Також характерних
ознак інших функціональних порушень
стану здоров'я потерпілої вона не
зафіксувала, а на болі у серці та не
скаржилась. При цьому свідок
категорично заявила, що причин
оговорювати ОСОБА_3 у неї не має.

Під час дослідження в судовому
засіданні протоколу допиту свідка
ОСОБА_17, вона показала, що саме ці
покази добровільно давала і
працівникам міліції.

Як видно з дослідженої в судовому
засіданні медичної карти
стаціонарного хворого № 3350/306
Фастівської ЦРЛ, потерпіла ОСОБА_1
дійсно поступила на стаціонарне
лікування 15.04.2011 року об 11 год. 40 хв. з
діагнозом закритий черезвертлюговий
перелом правої стегневої кістки зі
зміщенням уламків. При цьому причину
отриманої травми хвора під час
госпіталізації пояснила лікарям саме
тим, що її відштовхнув сусід.

Під час дослідження в судовому
засіданні висновків судово - медичних
експертиз № 61 - д від 19.08.2011 року та
додаткової № 31/д/61 від 20.04.2012 року
свідок ОСОБА_18 - експерт, завідуючий
відділом Фастівської СМЕ, за
клопотанням захисту уточнив, що саме
він особисто проводив зазначені
експертизи та дав висновки, крім іншого
і про те, що при зазначених обставинах
справи, у потерпілої ОСОБА_1 мав місце
закритий черезвертлюговий перелом
правої стегневої кістки зі зміщенням
уламків, який має ознаки тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, як такі,
що спричиняють тривалий розлад
здоров'я, терміном понад 21 добу. В
області живота будь яких тілесних
ушкоджень не має.

Як також пояснив свідок, зазначений
перелом не міг виникнути в результаті
удару кулаком, але міг виникнути саме
при падінні на тверду поверхню з упором
на ділянку великого вертела з наданням
попереднього прискорення, яким міг
бути, у тому числі і удар кулаком. Також
уточнив, що не кожного разу на місці
удару є видимі анатомічні прояви. При
цьому свідок категорично заявив, що
причин оговорювати ОСОБА_3 у нього не
має.

За клопотанням захисту свідки ОСОБА_19
та ОСОБА_20, ординатор, а також завідувач
травматологічного відділення
Фастівської ЦРЛ в судовому засіданні
давали послідовні покази щодо цих
обставин у частині, що стосується
кожного з них, які повністю
узгоджуються з показами свідка ОСОБА_18
про можливість завдання удару в живіт
та відсутності при цьому тілесних
ушкоджень саме на зовнішній поверхні
тіла. При цьому свідки категорично
заявили, що причин оговорювати ОСОБА_3 у
них не має.

Під час дослідження в судовому
засіданні протоколів допиту свідків
ОСОБА_19 та ОСОБА_20, вони кожний окремо
показали, що саме ці покази добровільно
давали і працівникам міліції.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та
ОСОБА_7 у своїй сукупності та
взаємозв'язку, суд бере до уваги їх
родинний зв'язок, але враховує те, що
вони є послідовними і повністю
узгоджуються не тільки між собою, а й
щодо різних обставин справи, у тому
числі і з показаннями свідків ОСОБА_15,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, з об'єктивними даними
про характер та механізм утворення
тілесних ушкоджень, підстав для
оговору з їх боку ОСОБА_3 в судовому
засіданні не встановлено, а тому суд
визнає показання цих осіб правдивими і
кладе в основу даного вироку,
відхиляючи з цього приводу сумніви
захисту щодо щирості вказаних осіб.

Окремі суперечності в показаннях цих
осіб не впливають на їх оцінку в цілому,
навпаки свідчать про відсутність
попередніх домовленостей з їх боку.

Оцінюючи показання за клопотанням
захисту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у
сукупності з іншими матеріалами справи
в аспекті перевірки доводів захисту
про невинуватість ОСОБА_3, суд
констатує, що ці їх покази та вказані
свідками з цього приводу припущення,
суд не знаходить переконливими і
відхиляє з таких підстав.

Як показала в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 - дружина підсудного
ОСОБА_3, а також невістка свідка -
ОСОБА_10, яка є зацікавленою особою, у
першій половині 15.04.2011 року, вона, а
також її чоловік та малолітня дочка -
ОСОБА_7 перебували на території
власного домоволодіння, де в цей час
працював у них по господарству, у тому
числі і рідний син потерпілої - ОСОБА_9
При цьому останній був в стані
алкогольного сп'яніння, а її чоловік -
ні. Саме в цей час вона почула, як
задзвонив дзвоник та побачила, що
відчиняти калитку побігла її дочка -
ОСОБА_7, а її чоловік перебував позаду
дочки. Коли калитка відчинилась, то
вона фактично одразу почула крики
потерпілої ОСОБА_1, у зв'язку з чим
одразу вийшла на крильце власного
домоволодіння, вже де побачила, що та
лежить на землі та голосно кричить.
Причини падіння потерпілої, а також
характер отриманих нею травм їй не
відомі, але категорично зазначає, що її
чоловік до побиття не причетний.

Як також уточнила свідок, саме в цей час
її чоловік та малолітня дочка
продовжували перебувати у дворі
домоволодіння та з нього не виходили
взагалі. Вона, у свою чергу одразу
запропонувала сину потерпілої - ОСОБА_9,
який працював у дворі, забрати з ціллю
уникнення подальшого конфлікту, мати
додому. При цьому вона одночасно
зателефонувала в швидку допомогу та
міліцію, але там їй повідомили, що саме
такі виклики вже були здійсненні
раніше. Коли ОСОБА_9 виходив з двору до
матері, то вона добре бачила, що коло
входу до будинку стояв батько
підсудного - ОСОБА_10, який одразу зайшов
у двір та вони зачинила за ним калитку і
більше з території двору, не вважаючи
на прибуття швидкої допомоги та
міліції, не виходили.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 не
змогла пояснити, чому, з її слів, вона
намагалась викликала швидку допомогу
та міліцію, не знаючи при цьому ні
характеру, ні обставин травми
потерпілої, чому, почувши крики
потерпілої та одразу викликавши
міліцію, такий виклик уже був
здійснений свідком ОСОБА_6, яку вона не
бачила коло калитки і яка фактично
прибула на місце події трохи пізніше,
де і дізналась про стан потерпілої.

Свідок ОСОБА_11 взагалі відмовилась
пояснити, чим самим займалась після
того, як зачинила калитку.

Суд критично оцінює і доводи свідка
ОСОБА_10 - батька підсудного, що також є
не менш зацікавленою особою, який в
судовому засіданні показав на зовсім
інші обставини, ніж ті, які виклав
підсудний та свідок ОСОБА_11 в цілому
зазначивши, що в середині квітня 2011
року на власному подвір'ї, яке
розташоване з протилежного боку
домоволодіння його сина - підсудного
ОСОБА_3, він займався своїми
господарськими справами. Саме в цей час
він почув сильний крик потерпілої
ОСОБА_1, одразу виглянув через калитку
та побачив, що вона одна стоїть
навпроти калитки домоволодіння сина,
її поведінка, як на його погляд була
неадекватною (висловлювалась
нецензурними словами) у зв'язку з чим
він одразу побіг в її напрямку. Коли він
подолав відрізок приблизно до
дванадцяти метрів то на власні очі
побачив, що потерпіла несподівано для
нього впала, продовжуючи лежати на
правому боці та весь подальший час
нецензурно виражатися. При цьому
припускає причиною падіння саме
серцевий напад, або стан алкогольного
сп'яніння. Озирнувшись навкруги, саме у
цей час він взагалі нікого не помітив в
радіусі до ста п'ятдесяти метрів від
місця падіння потерпілої. Швидко
пройшовши до калитки сина - підсудного
ОСОБА_3, він побачив, що у отворі стояла
його дочка ОСОБА_7 та він сам. При цьому
категорично заявляє, що з двору в той
час ніхто не виходив, потерпіла
продовжувала лежати на землі одна, до
неї ніхто не підходив, а дружину
підсудного - ОСОБА_11 він не бачив
взагалі, випадково зустрівши значно
пізніше, саме коли приїхала карета
швидкої допомоги. При цьому саме в той
час він наказав сину зачинити калитку
із середини та не виходити у двір. Коли
приїхала міліція він бачив, що на місце
події приходила ОСОБА_6 і в той час син
йому повідомив, що швидку допомогу
викликала його дружина - ОСОБА_11, а
міліцію можливо, як на його думку,
викликав сам підсудний.

Свідком в судовому засіданні
власноручно складено план-схему місця
події, на якій він зобразив, як на його
думку, точні місця розташування, своє,
потерпілої ОСОБА_6, підсудного ОСОБА_3,
його дочки - ОСОБА_7.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 не
зміг пояснити, чому, з його слів, він
наказав сину - підсудному ОСОБА_3
зачинити калитку із середини та не
виходити з двору, у той час коли літня
людина впала коло його будинку і
можливо потребувала невідкладної
допомоги, ураховуючи його підозри на
серцевий напад, оскільки сам таку
допомогу, він не надавав.

З огляду таких показань свідка ОСОБА_10
та їх оцінки у сукупності з показаннями
свідка ОСОБА_11 та підсудного ОСОБА_3,
суд констатує, що вони є не
послідовними, ґрунтуються на
взаємовиключних припущеннях,
починаючи від моменту, коли саме
потерпіла стала кричати (ОСОБА_10 - до
падіння, а інші - після), а потім і щодо
всіх інших фактичних обставин справи, у
тому числі й щодо порядку виклику
міліції та швидкої допомоги,
перебування на місці падіння
потерпілої ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та самої ОСОБА_11

Тому суд критично оцінює і логічно
відкидає як доказ захисту власні
версії свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про
обставини отримання травми потерпілою
внаслідок самостійного падіння,
оскільки їх показання в цій частині
спростовуються не тільки наведеними
вище показаннями потерпілої ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, які суд визнав
правдивими, а й об'єктивними даними
судово - медичної експертизи, які
вказують на те, що перелом ноги у
потерпілої міг виникнути саме при
падінні на тверду поверхню з упором на
ділянку великого вертела з наданням
попереднього прискорення, яким міг
бути, у тому числі і удар кулаком.

Заяви ж свідка ОСОБА_10 про можливість
перебування потерпілої ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння, а також
можливості її падіння внаслідок
серцевого нападу, суд також оцінює
критично, оскільки вони є припущеннями
свідка, які спростовані дослідженими в
судовому засіданні доказами, що
наведені нижче.

Суд також не приймає до уваги, а тому і
відкидає як докази захисту, надані на
досудовому слідстві покази, у тому
числі під час відтворення обстановки
та обставин події, неповнолітнього
свідка ОСОБА_21 - дочки підсудного
ОСОБА_3, оскільки останній, що не
заперечувалось і його захистом, при
наявності суттєвих суперечностей з
показами інших свідків, категорично
заперечував проти дослідження таких
доказів у справі безпосереднього в
судовому засіданні, хоча суд при цьому
і звертає увагу на те, що у протоколі
відтворення обставин та обстановки
полії, місце падіння потерпілої
свідком указано всупереч
встановленому в судовому засіданні.

Суд також визнає надуманими заяви
захисту, у чому також намагався
переконати суд і підсудний про те, що
між ним та нині покійним чоловіком
потерпілої приблизно 15 років тому
виникали конфліктні ситуації,
пов'язанні із зловживанням останнім
алкогольними напоями, що змусило
потерпілу із помсти умисно
спровокувати конфлікт та вимагати
отримання у такий спосіб грошової
компенсації, те, що сама потерпіла
вживає алкогольні напої, за місцем
проживання характеризується
негативно, як особа, що схильна до чвар,
те, що тілесні ушкодження у потерпілої
настали внаслідок вікових
фізіологічних вад, які притаманні всім
особам її віку, а також і те, що в момент
падіння вона можливо перебувала у
стані алкогольного сп'яніння, або у неї
стався серцевий напад.

В судовому засіданні на підтвердження
своєї позиції захистом надано
негативну характеристику, як на
потерпілу ОСОБА_1, так і на членів її
сім'ї з місця проживання, складену
депутатом Червономотовилівської
сільської ради - ОСОБА_22

Навпаки, в судовому засіданні
перевірялися і не знайшли свого
підтвердження всі ці версії
підсудного, а наведеними нижче
матеріалами справи безспірно доведено,
що між потерпілою та підсудним, до
цього випадку існували виключно добрі
сусідські відносини, сама ОСОБА_1
протягом життя, за винятком вад зору,
мала добрий стан здоров'я, будь-яких
травм не отримувала, переломів кісток
не мала і на обліку лікарів з цього
приводу, у тому числі і стосовно
серцевих захворювань не перебувала. За
місцем проживання, при наявності і
відповідного трудового стажу,
характеризується виключно позитивно, а
станом на 15.04.2011 року вона у стані
алкогольного сп'яніння не перебувала.

Дослідженими на підтвердження цього в
судовому засіданні об'єктивними даними
Медичної карти амбулаторного хворого
№ 64-288 Фастівської ЦРЛ встановлено, що
потерпіла на обліку у хірурга та
травматолога протягом життя не стояла,
будь яких скарг з цього приводу не мала,
а також і Медичної карти стаціонарного
хворого № 3350/306 Фастівської ЦРЛ, яка
спростовує стан алкогольного, на
момент госпіталізації 15.04.2011 року у
потерпілої, сп'яніння.

Зазначені обставини підтвердив також в
судовому засіданні і свідок ОСОБА_19 -
черговий лікар, який крім цього
повідомив суду, що на момент
госпіталізації потерпілої 15.04.2011 року,
вона не мала явних ознак алкогольного
сп'яніння, а також не скаржилась на болі
у серці.

Під час дослідження в судовому
засіданні Медичної карти
амбулаторного хворого № 64-288
Фастівської ЦРЛ свідок уточнив, що
потерпіла протягом життя не перебувала
на обліку у лікарів хірурга чи
травматолога.

Потерпіла ОСОБА_1, викриваючи, як заяви
захисту, так і захисні версії самого
підсудного ОСОБА_3, за відсутності
будь-яких даних про наявність при цьому
особистого інтересу, фактично свідчила
і про те, що до вчинення проти неї
злочину, вона перебувала з родиною
ОСОБА_3, у тому числі і з підсудним у
добрих, сусідських відносинах, її син
постійно допомагав їм по господарських
справах, будь яких взагалі причин у
такий спосіб вимагати у нього гроші
вона не мала. При цьому протягом життя
вона завжди добре харчувалась, у тому
числі молочнокислими продуктами, травм
та переломів до цього випадку не
отримувала, на обліку відповідних
лікарів не перебувала. Також до виходу
на пенсію вона працювала завжди,
являється ветераном труда.
Алкогольними напоями не зловживала,
15.04.2011 року вона також була тверезою. На
даний час, і це викликано безпосередньо
наявністю тяжкої травми (допоміжні
медичні металеві засоби до цього часу
не зняті з кісток), вона не має змоги за
собою самостійно доглядати, а також
виконувати функції по догляду та
вихованням дітей. Пересувається
виключно за допомогою спеціального
упорного приладу. Конфліктів, між її
покійним чоловіком та підсудним вона
не пригадує взагалі. Також наполягала
на тому, що сама особисто не очікувала
від підсудного таких щодо неї
неправомірних дій, у зв'язку з чим такий
факт її здивував.

Як видно з досліджених в судовому
засіданні на підтвердження цього
об'єктивними даними «Трудової книжки»
потерпілої, «Посвідчення ветерана
праці», «Посвідчення до медалі Ветеран
праці», характеристики з місця
проживання, потерпіла постійно
працювала у період з 1967 до 1998 року, у
зв'язку з чим, за багаторічну
добросовісну працю нагороджена
відповідною медаллю, а з усіма сусідами
підтримує добрі стосунки, виключно
позитивно при цьому характеризується.

Також має виключно позитивну
характеристику з місця роботи й інший
член сім'ї - ОСОБА_7, що також уважно
вивчалось учасниками судового
розгляду.

Як категорично наполягав при цьому в
судовому засіданні свідок ОСОБА_23 -
депутат Червономотовилівської
сільської ради, не спростовуючи самого
факту складання та підписання ним
характеристики на сім'ю ОСОБА_7 від
18.09.2012 року, він керувався не
перевіреною, з цього приводу
інформацією, особисто йому такі факти
не відомі, текст писав зі слів
секретаря сільської ради, а тому
допускає її необ'єктивність.

Свідок ОСОБА_12 і це підтвердили також
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7,
додаючи на спростування припущень
захисту пояснень, також наполягали на
виключно здоровому та активному
способі життя потерпілої, яка повністю
забезпечувала, як ведення домашнього
господарства, так і догляд за
малолітніми дітьми. Категорично
наполягали також на відсутність з
їхнього боку зацікавленості у
незаконному притягненні підсудного до
кримінальної відповідальності,
погодившись при цьому з досить
тривалим перебуванням в даний час
потерпілої у важкому фізичному стані,
який унеможливлює самостійне та
повноцінне життя.

Як також визнав і підсудний в судовому
засіданні, за часів проживання по
сусідству з родиною ОСОБА_7, він також
до цього мав з ними добрі стосунки, а
свідок ОСОБА_24 взагалі є його
однокласником, якому, як він вважає
допомагає шляхом надання оплатної
фізичної роботи по господарству у
власному домоволодінні.

Тому зі слів підсудного, виглядає
взагалі абсурдною версія про те, що
потерпіла 15 років чекала нагоду щодо
помсти за конфлікти, які виникали між
підсудним та її покійним чоловіком.

Водночас й інші версії та припущення
підсудного ОСОБА_3 щодо своєї
невинуватості, не зважаючи на її в
цілому послідовний характер, суд,
ураховуючи все наведене вище, оцінює
критично, як спробу ухилитися від
кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд визнає обґрунтованими
доводи захисту про те, що не можуть бути
визнані належними як доказ
обвинувачення дані, які містяться у
протоколі відтворення обстановки та
обставин події від 05.12.2011 року з доданим
відеозаписом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом,
зокрема і з порушенням норм КПК
України.

Згідно з вимогами ст.ст. 82 та 85 КПК
України протоколи слідчих дій є
джерелом доказів виключно у випадках,
коли вони складені і оформлені в
порядку, передбаченому КПК України.

Однак, відтворення обстановки та
обставин події проведено 05.12.2011 року з
істотним порушенням закону, а саме,
всупереч вимог ст.ст. 85, 194, 195 КПК
України у паспортній частині протоколу
не зазначено про присутність інших,
крім потерпілої осіб, безпідставно
допущені до вказаної слідчої дії
ОСОБА_3, який на той час не мав
відповідного процесуального статусу, а
також інші ключові свідки, та крім того,
невірно визначений процесуальний
статус ОСОБА_1, як потерпілої з
роз'ясненням неналежних на той час
прав, а вказаний у протоколі її
результат не відповідає фактичним
результатам її проведення.

За таких обставин, суд відкидає як
недопустимий доказ дані, які містить
протокол відтворення обстановки та
обставин події від 05.12.2011 року з участю
ОСОБА_1

Враховуючи ж показання потерпілої
ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9 та
ОСОБА_7 у частині їхньої підозри щодо
перебування підсудного ОСОБА_3 на час
вчинення злочину у стані алкогольного
сп'яніння і тлумачачи згідно з
правилами ст. 62 Конституції України всі
сумніви на користь обвинуваченого, суд,
за відсутності об'єктивних даних щодо
цього, не враховує їх як обставини, що
обтяжують покарання.

Враховуючи все наведене, дії ОСОБА_3,
який спричинив потерпілій ОСОБА_1
необережне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, суд кваліфікує за ст. 128 КК
України та вважає, що в ході судового
розгляду винність підсудного у
вчиненні злочину доведена.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,
постановою суду від 26.03.2013 року
залишено без розгляду з підстав,
передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

При призначенні підсудному ОСОБА_3
покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який згідно із ст. 12
КК України є злочином невеликої
тяжкості, вчиненим з необережності,
дані про особу винного, який: раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності і після відбуття
покарання у побуті за місцем
проживання характеризується
позитивно, має малолітніх дітей, які
потребують його допомоги та опіки,
займається суспільно корисною працею,
на обліку у лікаря психіатра та
нарколога не перебуває. Обставин, що
пом'якшують покарання ОСОБА_3, судом не
встановлено. Обставиною, що обтяжує
покарання, суд визнає вчинення ОСОБА_3
злочину щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх
сукупності, а також враховуючи
тяжкість наслідків, що були
спричиненні потерпілій злочином, суд
вважає за можливе у даному конкретному
випадку призначити ОСОБА_3 хоча і
мінімальне за видом, але максимальне за
розміром покарання, передбачене
санкцією ст. 128 КК України, оскільки
саме таке покарання, на думку суду, є
справедливим, а також необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нового
злочину.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 321 - 324, 332 - 335 КПК України (в
редакції 1960 року) та п. 11 Розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 128 КК України
за якою призначити йому покарання у
виді громадських робіт строком на
двісті сорок годин.

Запобіжні заходи засудженому ОСОБА_3 -
підписки про невиїзд - до набрання
вироком законної сили - залишити без
змін, а після - скасувати.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляції протягом 15 діб з
моменту його проголошення.

СУДДЯ:
І.В. БОНЧЕВ