АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2015 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянув апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Мукачівського району на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 30.09.2014 року у кримінальному провадженні № 11-кп/777/24/15 яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканць АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, одружений, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючий, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України з призначенням покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишено без змін.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 245,70 грн. (двісті сорока п`яти гривень 70 копійок) в дохід держави.
За вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 15.04.2014 року незаконно, без передбаченого законом дозволу посіяв та виростив на присадибній ділянці по місцю свого проживання: в АДРЕСА_1 , стебла коноплі в кількості 2046 штук. Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області №18/362 від 06.08.2014 року виявлена рослина коноплі містить в собі наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей. Так, 05.08.2014 року в період часу з 08:30 години по 12:00 годину, в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за вище вказаною адресою, на підставі ухвали слідчого судді, працівниками міліції Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області було виявлено та вилучено 2046 рослин зеленого кольору.
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Мукачівського району просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 та постановити новий вирок, яким призначити останньому покарання у виді 3 років позбавлення волі без застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Звертає увагу суду на тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину та його ступінь суспільної небезпеки, що зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Вважає, що судом не надано належної оцінки протоколу обшуку від 05.08.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 заперечив наявність в нього заборонених наркотичних засобів, вказаних в ухвалі суду. Просить врахувати, що обвинувачений під час обшуку його місця проживання заперечував наявність заборонених законом предметів. Вказує на те, що ОСОБА_7 ніде не працює, а займається незаконним посівом та вирощуванням конопель, що свідчить про його асоціальний спосіб життя. Вважає, що судом при застосуванні ст. 75 КК України щодо обвинуваченого не достатньо враховано вказані обставини справи.
В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити вирок Мукачівського міськрайонного суду від 30.09.2014 року щодо нього без змін. Вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, проведено повно та об`єктивно судове слідство та правильно застосовано кримінальний закон. При цьому судом враховано, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні 2 синів - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем проживання та вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого, який вказав на безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів. Діяння ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 310 КК України кваліфіковано правильно.
Згідно п.4 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю скасувати неправильне звільнення від відбування покарання, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуюються.
Разом з тим, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_7 не у повній мірі враховано всі обставини справи. Зокрема те, що останній вчинив тяжкий злочин, предметом якого стала велика кількість рослини коноплі та ступінь суспільної небезпечності скоєного діяння. Чим небезпечнішим для суспільства є вчинений злочин, тим вужча повинна бути сфера застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що під час обшуку місця проживання ОСОБА_7 , останній на пропозицію слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України видати наркотичні засоби та психотропні речовини відповів, що не має нічого забороненого.
Ухвалюючи рішення про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність такого звільнення з випробуванням, а лише вказав на дані про особу обвинуваченого та послався на обставини, що пом`якшують його покарання.
Отже, висновок суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який класифікується за ст. 12 КК України, як тяжкий злочин, обсяги виявленого предмету злочину, суспільну небезпечність вчиненого діяння; особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у психіатра та фтизіатра Мукачівської ЦРЛ не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше; наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття ; відсутність обтяжуючих покарання обставин.
За наявності наведених обставин, апеляційний суд прийшов до переконання про необхідність призначенння ОСОБА_7 мінімального покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 310 КК України, без застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Одночасно, з метою забезпечення виконання вироку суду, колегія суддів вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Мукачівського району задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 30.09.2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 310 КК покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання
13.01.2015 року.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: