Справа
№ 11-45 2008р. Головуючий
у 1-й інстанції - Демченко О.С.
Доповідач - Лантушенко Ю.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року січня 10 дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Лугового М.Г.,

суддів - Лантушенка Ю.Ф., Демченка М.О.,

з участю

прокурора - Паливоди Л.В.,

засудженого - ОСОБА_1,

виправданих - ОСОБА_2., ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу
за апеляціями прокурора Меньшова В.М., який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1 на вирок Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 1 жовтня 2007р.,

яким, - ОСОБА_1,
1963 року народження,

уродженець смт.Червоне, Глухівського району, Сумської

області, раніше судимий:

1)
4.04.1994р. за
ст.ст.17, 140 ч.2, 42 КК України 1960р. на

2 роки позбавлення волі;

2)
1.02.1997р. за
ст.ст. 19, 140 ч.3, 44 КК України 1960р. на

2 роки виправних робіт, а
1.02.-1999р. покарання замі-

нено на 11 місяців 7 днів
позбавлення волі;

3)
19.02.2001р.
за ст.81 ч.3 КК України 1960р. на 3 роки

позбавлення волі;

4)
17.11.2003р.
за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК

України на 3 роки 1 місяць
позбавлення волі;

5)
14.04.2004р.
за ст.ст. 185 ч.2, 70, 71 КК України на
3

роки 6 місяців позбавлення волі;

без визначеного місця проживання, -

виправданий за недоведеністю вини у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.
188 ч.1, 263 ч.2 КК України;

засуджений за ст. 121 ч.2 КК України на вісім років
позбавлення волі;

ОСОБА_2, 1981 року народження,

раніше не судимий, уродженець і житель смт.Червоне,

Глухівського району, Сумської області, -

виправданий за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.296
ч.2 КК України;

ОСОБА_3, 1981
року народ-

ження, раніше не судимий, уродженець і житель смт.

Червоне, Глухівського району, Сумської області, -

виправданий за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.296
ч.2 КК України.

Цивільний позов Глухівського центру електрозв”язку № 2
Сумського відділення ВАТ “Укртелеком” залишено без розгляду, а цивільний позов
ОСОБА_4. залишено без розгляду з роз”ясненням позивачам права заявити позови до
ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства.

Постановлено про віднесення судових витрат на рахунок
держави.

Цим вироком ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ст.121 ч.2 КК України, за таких обставин.

9 квітня 2007р., зранку ОСОБА_1. і його знайомий
ОСОБА_5., в належному останньому приватному будинку №АДРЕСА_1 смт.Червоне
Глухівського району, разом вживали алкогольні напої, після чого, приблизно о 13
годині, ОСОБА_1. дав ОСОБА_5. 100 рублів РСР та 3 грн. 50 коп., щоб той пішов і
придбав ще горілки для сумісного вживання. Отримавши гроші від ОСОБА_1,
ОСОБА_5. пішов з належного йому будинку, а
ОСОБА_1. ліг спати у тому ж будинку на піч.

Перебуваючи в будинку ОСОБА_5, ОСОБА_1., прокинувшись,
побачив п”яного ОСОБА_5 на ліжку, підійшов до нього і став оглядати кишені
одягу ОСОБА_5, маючи намір знайти гроші,
які він раніше дав ОСОБА_5. для
придбання горілки. Не знайшовши у ОСОБА_5 грошей, та упевнившись, що той
не приніс горілки, ОСОБА_1., розлютившись, скинув ОСОБА_5 з ліжка і став його
бити кулаками і ногами по голові та тулубу, чим завдав ОСОБА_5. тяжких тілесних
ушкоджень, від яких ОСОБА_5. того ж вечора помер у своєму будинку.

Органами досудового слідства ОСОБА_1. також пред”явлено
обвинувачення у вчиненні ще таких злочинів.

В лютому 2007р. ОСОБА_1., не маючи постійного місця
проживання, брадяжив, і на міському звалищі м.Глухова в районі урочища “Борок”
знайшов холодну зброю - штик від карабіну системи “Маузер” зразка
1898-1935р.р., який присвоїв собі, і постійно носив при собі в одежі без
передбаченого законом дозволу, а 10 квітня 2007р. при затриманні ОСОБА_1 при ньому було виявлено штик.

В ніч на 20 березня 2007р. ОСОБА_1. виявив відкритий
колодязь телефонної каналізації на вул.Пушкіна м.Глухова, де пролягав кабель
електрозв”язку Глухівського ЦЕЗ № 2, вирішив викрасти кабель, спустився в
колодязь і розрубав кабель. Пройшовши по вул.Пушкіна м.Глухова, в паралельному
колодязі відрубав другий кінець кабелю, і витягнув з колодязя кабель довжиною
64 м марки ТППе П100/2/0,4, і в
результаті цих дій більш, ніж 100 абонентів були позбавлені телефонного
зв”язку, а Глухівському ЦЕЗ № 2 була
заподіяна матеріальна шкода на суму 1715,12 грн.

Вказані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст.ст. 263 ч.2,
188 ч.1 КК України.

Вироком ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю його участі у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.263 ч.2, 188 ч.1 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_2. та ОСОБА_3. було
пред”явлене обвинувачення у вчиненні такого злочину.

9 квітня 2007р., близько 15 години, ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
обоє в стані алкогольного сп”яніння, перебуваючи в районі автобусної зупинки на
центральній вулиці с.Червоне, Глухівського району, умисно грубо порушуючи
громадський порядок з мотиву явної неповаги до суспільства, в присутності своїх
односельчан, безпричинно брутально лаючись на адресу ОСОБА_5, з особливою
зухвалістю побили його, спричинивши легкі тілесні ушкодження. При цьому
ОСОБА_2. двічі вдарив кулаком в обличчя потерпілого, розсікши шкіру над правою
бровою з крововиливами в м”які тканини голови та синці обох вік, а ОСОБА_3.
безпричинно наніс потерпілому удар ліктем в обличчя, спричинивши садно вушної
раковини справа та синець.

Ці дії ОСОБА_2. та ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст.296
ч.2 КК України.

Вироком ОСОБА_2. та ОСОБА_3 виправдано за відсутністю в
їх діях складу злочину, передбачено ст.296 ч.2 КК України.

В апеляції прокурор Меньшов В.М. вважає вирок незаконним
і таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд не дослідив, чи були діями
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження та ступінь їх тяжкості.
Встановивши доведеними інші фактичні обставини, ніж інкримінувалися ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. органами досудового слідства, суд не ставить під сумнів висновок
комплексної судмедекспертизи щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень
ОСОБА_6 щодо їх кількості та локалізації. В суді ОСОБА_3. та ОСОБА_2. показали,
що вони першими розпочали бійку з потерпілим із-за того, що він їх образив,
обізвавши “овцами”, і нікому з 4-х осіб, які перебували на зупинці громадського
транспорту, не адресував. Тому суд помилково дійшов висновку про відсутність в
їх діях хуліганських мотивів, і не взяв до уваги їх покази про те, що при
побитті потерпілого на його обличчі з”явилася кров, та покази потерпілої
ОСОБА_7., що вона бачила брата лежачим на зупинці громадського транспорту з
тілесними ушкодженнями на обличчі.

Твердження у вироку суду про те, що в протоколі обшуку
ОСОБА_1 від 10 квітня 2007р. не зазначено місце складання цього протоколу, а
також серед яких особистих речей затриманого виявлено штик-ніж, не відповідає
дійсності, адже в протоколі зазначено, що він складений в приміщенні
Глухівського МРВ о 19-50, а факт незаконного придбання та носіння штика на
досудовому слідстві визнав ОСОБА_1., а свідки ОСОБА_8. та ОСОБА_9. про те, що
вони не бачили, з яких речей ОСОБА_1 було вилучено штик, суд перекрутив.

Поставивши під сумнів добровільність написання ОСОБА_1.
явки з повинною про викрадення ним кабелю, суд не вжив заходів для
підтвердження чи спростування сумнівів в цьому, а питання про застосування до
ОСОБА_1 недозволених методів слідства, про що він стверджував, судом не
перевірялося і не дано оцінки тому, що за результатами перевірки цього питання,
Глухівською міжрайпрокуратурою 26 вересня 2007р. винесена постанова про відмову
в порушенні кримінальної справи, яка не оскаржена. Суд неправильно розтлумачив
досліджені в судовому засіданні свідчення ОСОБА_10, яка не вказувала точний час
знайомства з ОСОБА_1., а пояснила, що 20 березня 2007р. допомагала йому на
смітнику обпалювати кабель. З врахуванням викладеного, прокурор прохає вирок
скасувати у зв”язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи та істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, а справу
направити на новий судовий розгляд.

В апеляції з доповненням до неї засуджений ОСОБА_1.
зазначив, що, за матеріалами справи з”ясовано, що після того, як 9 квітня
2007р., він з ОСОБА_5. розпив спиртне, то останньому дав 100 рублів РСР для
обміну їх на гривні, і ліг спати. Коли ж просувся, то побачив, що ОСОБА_5.
спить на ліжку з побитим обличчям в крові. Тоді, щоб той просувся, він,
-ОСОБА_1., скинув того на підлогу, але так і не збудив, а коли прийшла сестра
потерпілого, - ОСОБА_7., то сказала, що ОСОБА_5 побили біля магазину та
зупинки. Доводить, що висновки суду побудовані на припущеннях, коли на слідстві
працівники міліції змусили його визнати свою вину, хоча він не винен. Прохає
вирок щодо нього змінити, справу за ст.121 ч.2 КК України закрити, або направити справу на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора Паливоди
Л.В., яка підтримала апеляцію прокурора Меньшова В.М., пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, пояснення виправданих ОСОБА_2. та
ОСОБА_3 про їх згоду з вироком щодо них, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з
таких підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновок
суду про винність ОСОБА_1 у завданні ОСОБА_5. умисних тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинили його смерть, за обставин, встановлених судом і
викладених у вироку, підтверджений показаннями ОСОБА_1 як підозрюваного 10
квітня 2007р., в тому числі тими, що були дані ним при відтворенні обстановки і
обставин події 12 квітня 2007р., даними протоколу огляду місця події та трупу
потерпілого, показаннями ОСОБА_1 як обвинуваченого 19 квітня 2007р. та 24
травня 2007р., висновками судово-медичних експертиз про локалізацію та
кількість заподіяних ОСОБА_5. тілесних ушкоджень, час настання та причину його
смерті, та щодо ОСОБА_1, у якого було виявлено на правій кисті набряк м”яких
тканин, судово-медичної імунологічної експертизи.

Зокрема, з показань ОСОБА_1 як підозрюваного від 10
квітня 2007р. та з його показань при відтворенні обстановки і обставин події
від 12 квітня 2007р. вбачається, що 9 квітня 2007р. він з ОСОБА_5., в будинку
останнього, удвох розпили близько 1 л горілки, після чого він дав ОСОБА_5. 100
рублів РСР та 3 грн. 50 коп., щоб той пішов і купив ще горілки для них, а він,
- ОСОБА_1. ліг спати в цьому будинку. Коли ж прокинувся, то побачив ОСОБА_5
п”яним на ліжку в будинку з розсіченим лобом і кров”ю на обличчі, в одязі, і
ОСОБА_5. щось собі бурмотав. На його розпитування, “де ж гроші” ОСОБА_5. нічого
зрозумілого не відповідав. Після огляду кишень одягу ОСОБА_5, він своїх грошей не знайшов і зрозумів, що
ОСОБА_5. пропив його гроші. Розлютившись, він схопив ОСОБА_5 за куртку і скинув
з ліжка на підлогу, і коли той падав, то вдарився головою об відкриті дверцята
духовки, які аж погнув. Коли ОСОБА_5. лежав на підлозі, то він нахилився до
нього, і декілька разів, скільки, - не пам”ятає, своїм кулаком правої руки бив
в живіт ОСОБА_5, від чого припухла його рука. Потім взяв ОСОБА_5 за одяг на
грудях і став того трясти, щоб він прийшов в себе і розповів, де подів гроші.
Але йому не вдалося щось допитатись у ОСОБА_5, і, втомившись, він сів
відпочити. Потім в будинок прийшла сестра ОСОБА_5 Валентина, яка стала лаятися
і виганяти його, - ОСОБА_1, і він пішов з будинку, а вночі переночував на
сіновалі сараю подвір”я ОСОБА_5

Сам факт наявності на правій кисті ОСОБА_1 набряку м”яких
тканин підтверджується висновком судмедекспертизи від 13 квітня 2007р., що
об”єктивно підтверджує показання ОСОБА_1 про
припухлість його руки після побиття кулаком руки тіла ОСОБА_5

Про факт побиття ОСОБА_5 за вищезазначених обставин
ОСОБА_1. підтвердив при його допитах як обвинуваченого від 19 квітня
2007р., від 24 травня 2007р., та від 9
липня 2007р., а в судовому засіданні він вини не визнав.

Висновком судово-медичної експертизи від 16 травня 2007р.
підтверджується, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок сполученої травми голови,
грудної клітини і живота, які супроводжувалися переломом черепу в середній
лівій середньо-мозковій ямці у тканину головного мозку, забоєм головного мозку,
численними переломами ребер (3-12 зліва і 4-12 справа) з вилиттям 790 мл крові
у плевральні порожнини тіла та розривами печінки, селезінки і лівої нирки з
вилиттям 820 мл крові у черевну порожнину. На трупі ОСОБА_5 були виявлені такі
тілесні ушкодження прижиттєвого походження:

- численні садна, кровонабряки та забійні рани голови,
кровонабряк лівого вуха та завушної області, перелом черепа у лівій середній
черепно-мозковій ямці з крововиливом під павутинну оболонку лівої напівкулі
головного мозку, забій головного мозку;

- численні
переломи (прямі і непрямі) правих і лівих ребер (4-12 справа і 3-12 зліва) з
вилиттям 790 мл крові у плевральні порожнини; усі ребра зламані по різним
умовним анатомічним лініям;

- розриви печінки,
селезінки і лівої нирки з вилиттям 820 мл крові у черевну порожнину.

Усі перелічені тілесні ушкодження утворилися від дії
твердих тупих предметів і твердих предметів з обмеженою співударяючою
поверхнею, і могли виникнути внаслідок завдання ударів кулаками, ногами,
частинами взуття тощо. Взаємне розташування ОСОБА_5 і особи, яка нападала і
завдавала ударів, змінювалися. Усі виявлені на тілі ОСОБА_5 тілесні ушкодження
не могли утворитися при падінні, оскільки розташовувалися у різних частинах
тіла (голові, грудній клітці, животі) та на різних їх поверхнях. Виявлені на
трупі ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому черепа з крововиливами у
головний мозок та забоєм головного мозку, численних переломів ребер з вилиттям
790 мл крові у плевральні порожнини та розривів печінки, селезінки і лівої
нирки з вилиттям 820 мл крові у черевну порожнину мали ознаки тяжких тілесних
ушкоджень, оскільки були небезпечними для життя. Окремі ж взяті тілесні
ушкодження у вигляді забійних ран, саден і кровонабряків на трупі ОСОБА_5, мали
ознаки легких тілесних ушкоджень і могли виникнути внаслідок падіння.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_5. міг вчиняти
активні рухові дії до втрати свідомості.

У крові трупу ОСОБА_5 було виявлено етиловий спирт у
кількості 3,95%, в сечі - 4,57%, що відповідало тяжкому алкогольному отруєнню.

Смерть ОСОБА_5 настала за 10-15 годин до початку
дослідження трупу в морзі о 10 годині 10 квітня 2007р.

Вироком суду встановлено, що 9 квітня 2007р., після
вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5. і ОСОБА_1., останній дав ОСОБА_5. гроші для
придбання горілки, за якою ОСОБА_5. пішов з свого будинку. Близько 14 години
того ж дня ОСОБА_5. підійшов до ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12. біля
одного з продовольчих магазинів смт. Червоне Глухівського району, де, на
пропозицію ОСОБА_5, всі вказані особи вжили з ним принесену ним горілку, і в
розмові з хлопцями ОСОБА_5. образливо називав їх “вівцями”, підкреслюючи свою
перевершеність перед ними в тому, що він відбував покарання в місцях
позбавлення волі.

Уникаючи можливого конфлікту з ОСОБА_5., ОСОБА_2.
ОСОБА_3., ОСОБА_11, ОСОБА_12. залишили ОСОБА_5 і відійшли на значну відстань в
споруду дорожньої автобусної зупинки,
але туди ж за ними прийшов і ОСОБА_5., який і там знов став висловлювати на
адресу хлопців образи аналогічного характеру, нав”язливо чіпляючись до них, на
що ОСОБА_2. і ОСОБА_3. стали проганяти ОСОБА_5., пропонуючи йому піти від них,
а коли той не відреагував на це, то спочатку ОСОБА_2. двічі ударив ОСОБА_5
кулаком в обличчя, а потім ОСОБА_3. ударив ОСОБА_5 лівим ліктем в півборіддя,
від чого ОСОБА_5. двічі падав на землю.

Далі, за телефонним повідомленням ОСОБА_13. сестрі
ОСОБА_5 - ОСОБА_7, остання прийшла до споруди автобусної зупинки, і, на її
прохання, ОСОБА_14. і ОСОБА_15, які їхали мимо
на чужовій підводі, відвезли
ОСОБА_5 додому, завели його в будинок і поклали на ліжко взутим і в одязі,
після чого ОСОБА_7. зайшла до будинку, побачила на ліжку ОСОБА_5, а побачивши в
сусідній кімнаті на печі ОСОБА_1, побоялася спілкуватися з ним, будуючи
обізнаною про його судимості, і пішла додому.

ОСОБА_1., прокинувшись, побачив п”яного ОСОБА_5 на ліжку,
підійшов до нього і вчинив щодо ОСОБА_5 дії, зазначені у формулюванні
обвинувачення вироку.

З дослідженої в судовому засіданні постанови органу
досудового слідства від 7 липня 2007р. вбачається, що відносно ОСОБА_2. та
ОСОБА_3 матеріали кримінальної справи закриті за відсутністю в їх діях складу
злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України, тобто умисного заподіяння тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_5

Висновком комісійної судово-медичної експертизи від 5
липня 2007р. підтверджується, що локалізація та характер тілесних ушкоджень,
виявлених на трупі ОСОБА_5, вказують на не менш, як 9-разове прикладнення
травмуючої сили в область голови, а тілесні ушкодження в області лівої завушної
ділянки (синці, перелом черепа зліва, крововилив в тканину мозку в лівій
тім”яно-скроневій долі) найбільш ймовірно утворилися в результаті прикладення
травмуючої сили в ліву завушну область при горизонтальному або найближчому до
нього положенні потерпілого в момент нанесення удару. В результаті одного удару
ОСОБА_3 ліктем в праву величну ділянку голови не міг розвинутися комплекс
тілесних ушкоджень з різносторонньою локалізацією (чоло, задні частини тім”яних
ділянок, в лівій завушній ділянці), а могли утворитися садна та синці, які
ізольовано мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Не виключається, що в
результаті удару кулаками ОСОБА_2. в ділянку правої брови могли утворитися рана
правої надбровної ділянки з крововиливом у м”які покрови голови та синець обох
повік правого ока, які ізольовано також мають ознаки легких тілесних ушкоджень
і самостійно не могли привести до настання смерті.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи від 14
травня 2007р. підтверджується, що на вилучених з місця пригоди - будинку
ОСОБА_5, наволоці, накидці на подушку, фрагменті половика, кросівках, двох
фрагментах шпалер з плямами бурої речовини, схожої на кров, та на накладенні
такої речовини на підлозі, була виявлена кров, яка, за груповою приналежністю,
відповідає крові ОСОБА_5, і могла походити від нього.

Таким чином, за дослідженими обставинами справи, суд
дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним
умисного заподіяння тяжких тілених ушкоджень ОСОБА_5., що спричинили смерть
потерпілого, і вірно кваліфікував ці дії а ст. 121 ч.2 КК України.

Однак, у формулюванні обвинувачення вироку суд помилково
вказав на те, що ОСОБА_1. наносив удари ОСОБА_5. ногами, оскільки ОСОБА_1. не
пред”являлося обвинувачення в тому, що він бив ОСОБА_5 ногами.

Тому, за поданими апеляціями, ця вказівка підлягає
виключенню з формулювання обвинувачення вироку.

При цьому в основу вироку в частині засудження ОСОБА_1 за
ст.121 ч.2 КК України, суд обгрунтовано показання ОСОБА_1 дані ним на досудовому
слідстві, коли він визнавав свою вину у вчиненні цього злочину, оскільки ці
показання об”єктивно та в деталях узгоджуються з даними протоколу огляду місця
події, висновками судово-медичних та судово-медичної імунологічної експертиз.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про те, що свої
показання він на досудовому слідстві давав у зв”язку із застосуванням до нього незаконних методів слідства, колегія
суддів вважає безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, зазначені доводи ОСОБА_1 за
дорученням суду першої інстанції були предметом перевірки старшого помічника
Глухівського міжрайонного прокурора, за наслідками якої той постановою від 26
вересня 2007р. відмовив у порушенні кримінальної справи щодо працівників
міліції Глухівського МРВ УМВС України в Сумській області за відсутністю в їх
діях складу злочину, передбаченого ст.365 КК України, і цю постанову у
встановленому законом порядку ОСОБА_1. не оскаржив.

Покарання засудженому ОСОБА_1. а ст.121 ч.2 КК України
призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винного, та обставини, що пом”якшує
покарання, а тому є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що для
зміни чи скасування вироку за апеляцією засудженого ОСОБА_1 підстав немає.

Органами досудового слідства ОСОБА_1. було пред”явлене
обвинувачення в тому, що в лютому 2007р. він, не маючи постійного місця
проживання, бродяжив, і на міському звалищі м.Глухова в районі урочища “Борок”
знайшов холодну зброю - штик від карабіну системи “Маузер” зразка
1898-1935р.р., який присвоїв собі, і постійно носив при собі в одежі, без
передбаченого законом дозволу, а 10 квітня 2007р. при затриманні ОСОБА_1 при ньому
було виявлено штик.

Ці дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст.263 ч.2 КК
України.

В ніч на 20 березня 2007р. ОСОБА_1. виявив відкритий
колодязь телефонної каналізації на вул.Пушкіна м.Глухова, де пролягав кабель
електрозв”язку з Глухівського ЦЕЗ № 2, вирішив викрасти кабель, спустився в
колодязь і розрубав кабель. Пройшовши по вул.Пушкіна м.Глухова, в паралельному
колодязі відрубав другий кінець кабелю, і витягнув з колодязя кабель довжиною
64 м марки ТППеП 100/2/04, і, в результаті цих дій більш ніж 100 абонентів були
позбавлені телефонного зв”язку, а Глухівському ЦЕЗ № 2 була заподіяна
матеріальна шкода на суму 1715,12 грн., і ці дії ОСОБА_1 органами досудового
слідства були кваліфіковані за ст.188 ч.1 КК України.

Вироком ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю його участі у
вчиненні цих злочинів, передбачених ст.ст.263 ч.2, 188 ч.1 КК України,
обгрунтувавши таке рішення наступним.

Так, на доведеність вини ОСОБА_1 у незаконному носінні
холодної зброї були надані такі докази: протокол від 10 квітня 2007р. затриманого
і огляду його речей; протоколи допитів свідків - понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9. при складенні цього
протоколу; висновок криміналістичної експертизи щодо вилученого у ОСОБА_1 при
його затриманні штик-ножа від карабіна системи “Маузер” зразка 1898-1935р.р.
Інших доказів за цим епізодом обвинувачення надано не було.

За змістом протоколу, складеним оперуповноваженим ВКР
Глухівського МРВ ОСОБА_16., штик-ніж у ОСОБА_1 було виявлено і вилучено 10
квітня 2007р. о 19 годині 50 хвилин у приміщенні Глухівського МРВ, але в
протоколі не зазначено, де саме, у якому місці чи речах було виявлено штик-ніж,
та у якому саме приміщенні міськрайвідділу міліції була проведена і оформлена
ця процесуальна дія, тоді, як за протоколом затримання ОСОБА_1 в порядку ст.115
КПК України як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК
України, складеним слідчим міліції ОСОБА_17, ОСОБА_1. був затриманий о 19
годині 40 хвилин.

З показань свідків-понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_9. вбачається,
що вони дійсно були запрошені понятими до одного з кабінетів на другому поверсі
Глухівського МРВ УМВС 10 квітня 2007р. при оформленні виявлення у якогось
чоловіка штик-ножа, але самого факту виявлення
цього чоловіка штик-ножа у рукаві куртки, вони не бачили, а їм
працівники міліції лише сказали, що у
цього чоловіка був знайдений у рукаві куртки, штик-ніж, і показали їм його, а
потім запропонували підписати про це протокол.

На доведеність вини ОСОБА_1 у викраденні шляхом
демонтажу 60 м кабелю зв”язку з
відкритого технічного колодязя на вул.Пушкіна м.Глухова в ніч на 20 березня
2007р. були надані такі докази: явку зі зізнанням ОСОБА_1 від 13 квітня 2007р.
та протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 19 квітня 2007р.

Ця явка із зізнанням була написана ОСОБА_1. вже після
того, як він протягом трьох діб перебував під вартою та з урахуванням заяви
ОСОБА_1 щодо недобровільності написання цієї явки, суд визнає недопустимим
доказом.

Зі змісту оголошеного в порядку ст.306 ч.1 п.2 КПК
України протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 19 квітня 2007р. вбачається, що на
час її допиту вона на протязі року була знайома з ОСОБА_1, який при першому їх
знайомстві допоміг їй відвезти у пункт прийому металобрухт, який вона назбирала
на міському смітнику, а приблизно 20 береня 2007р. вона бачила, як ОСОБА_1 обпалював
на міському смітнику кабель. Але ці свідчення ОСОБА_10 суд визнає
необ”єктивними, оскільки ОСОБА_10 не могла спілкуватися з ОСОБА_1. рік назад,
бо тоді він перебував в місцях позбавлення волі, звідки був звільнений з лютого
2007р.

Тому суд дійшов висновку, що досліджені судом докази,
якими обгрунтовується доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних злочинів, в
своїй сукупності, є недостатніми для визнання доведеності вчинення ОСОБА_1. цих
злочинів, і ці докази мають суперечливий характер та викликають сумніви щодо
достовірності і законності їх збирання, коли в судовому засіданні ОСОБА_1.
своєї вини у вчиненні цих злочинів не визнав.

Колегія суддів вважає, що вказані висновки суду
відповідають фактичним обставинам справи, встановлених в судовому засіданні, і
при цьому констатує, що за свідченнями ОСОБА_8 і ОСОБА_9., вони, як поняті, не
бачили, звідки саме у ОСОБА_1, і чи дійсно в нього працівниками міліції було
вилучено штик, оскільки при цьому між понятими і ОСОБА_1. стояв працівник
міліції, а при допиті свідка ОСОБА_10 у неї не було з”ясовано слідчим
індивідуальні ознаки того кабелю, який, за її свідченнями, обпалював ОСОБА_1.,
коли на досудовому слідстві не було виявлено і вилучено викраденого кабелю
електрозв”язки чи фрагменту цього кабелю, як речового доказу по справі.

Органами досудового слідства ОСОБА_2. та ОСОБА_3. було
пред”явлено обвинувачення у вчиненні такого злочину.

9 квітня 2007р., близько 15 години, ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
обоє в стані алкогольного сп”яніння, перебуваючи в районі автобусної зупинки на
центральній вулиці с.Червоне, Глухівського району, умисно грубо порушуючи
громадський порядок з мотиву явної неповаги до суспільства, в присутності своїх
односельчан, безпричинно брутально лаючись на адресу ОСОБА_5, з особливою
зухвалістю побили його, спричинивши легкі тілесні ушкодження. При цьому
ОСОБА_2. двічі вдарив кулаком в обличчя потерпілого, розсікши шкіру над правою
бровою з крововиливами в м”які тканини голови та синці обох вік, а ОСОБА_3.
безпричинно наніс потерпілому удар ліктем в обличчя, спричинивши садно вушної
раковини справа та синець.

Ці дії ОСОБА_2. та ОСОБА_3 органами досудового слідства
були кваліфіковані за ст.296 ч.2 КК України.

Вироком ОСОБА_2. та ОСОБА_3 виправдано за відсутністю в
їх діях складу злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, і суд
обгрунтовував таке рішення наступним.

Так, на досудовому слідстві і в суді ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
пояснили, що конфлікт з ОСОБА_5., який, як і вони, перебував в стані
алкогольного сп”яніння, виник тому, що ОСОБА_5. став образливо висловлюватись
на їх адресу, називати їх вівцями, підкреслюючи свою перевершеність над ними
тим, що він відбував покарання в місцях позбавлення волі, і коли вони, разом з
ОСОБА_18 і ОСОБА_12., уникаючи конфлікту з ОСОБА_5., залишили його біля продовольчого
магазину і пройшли в споруду автобусної зупинки, то ОСОБА_5. прийшов до них і
знову став чіплятися до них та образливо
висловлюватися на їх адресу, і не йшов від них, хоча вони його проганяли.
ОСОБА_2. підтвердив, що у зв”язку з такою
поведінкою ОСОБА_5 він двічі ударив кулаком в його обличчя, і від одного
з цих ударів над лівим оком ОСОБА_5 утворилася рана, і що від одного удару
ОСОБА_5. один раз падав на землю, а ОСОБА_3. підтвердив, що і він один раз лівим ліктем вдарив в обличчя ОСОБА_5, від чого
той також упав на землю, і більше ОСОБА_5 не били.

Ці показання ОСОБА_2. та ОСОБА_3 підтвердили і свідки
ОСОБА_11. та ОСОБА_12., які перебували з
ними.

Свідченнями ж ОСОБА_14. та ОСОБА_15. підтверджується, що
коли, на прохання сестри ОСОБА_5 - ОСОБА_7., вони везли ОСОБА_5 від автобусної
зупинки до його дому, то ОСОБА_5. був дуже п”яний, щось казав уголос,
неодноразовао називав ім”я якоїсь жінки, але при цьому не стогнав і не
скаржився, а біля свого двору сам пішов від підводи до будинку, а вони підтримували
його під руки, в будинку поклали його на ліжко, і він їм подякував за допомогу.
Спілкуючись з ОСОБА_5., вони бачили на його обличчі лише невелику ранку над
оком.

Оскільки показання ОСОБА_2. та ОСОБА_3 щодо обставин,
причини (мотивів) і характеру завданих
ними ударів ОСОБА_5. носила послідовний характер і відповідають іншим
дослідженим доказам про обставини, мотиви і характер їх дій щодо ОСОБА_5, то
суд дійшов висновку, що не було отримано жодного свідчення про те, що ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. безпричинно стали завдавати удари ОСОБА_5., поводячись з ним
нахабно, і що їх дії, які мали похідний
від поведінки ОСОБА_5 короткочасний характер, грубо порушували
громадський порядок, тому за своїм змістом і мотивами їх дії не мали характер
таких, що були вчинені з хуліганських спонукань, а тому не можуть бути
кваліфіковані як хуліганські, оскільки не містить в собі необхідних для цього
складу злочину об”єктивних і суб”єктивних ознак, коли ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
фактично визнали себе винними у завданні ударів ОСОБА_5. саме у зв”яку із
протиправною його поведінкою щодо них, не діючи при цьому з хуліганських
спонукань чи з мотивів неповаги до суспільства.

Колегія суддів вважає, що вказані висновки суду
відповідають фактичним обставинам справи, встановлених в судовому засіданні.

Таким чином, викладені у апеляції прокурора доводи про
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про істотне
порушення кримінального закону, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, за результатами розгляду справи в межах поданих
апеляцій, у колегії суддів немає підстав для зміни чи скасування вироку.

Керуючись ст.ст.362, 366, 377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА
:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області
від 1 жовтня 2007р. щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без змін, а
апеляції прокурора Меньшова В.М. та засудженого ОСОБА_1, - без задоволення.

За поданими апеляціями з формулювання обвинувачення цього
вироку виключити вказівку про те, що ОСОБА_1. наносив удари ОСОБА_5. ногами.

Головуючий - Луговий М.Г.

Судді - Лантушенко Ю.Ф., Демченко М.О.