УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі: головуючого - Гошовського Г.М. , суддів - Дідика В.М. , Стана І.В.,
з участю прокурора - Чурея
В.М. ,

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , потерпілої - ОСОБА_3.

розглянув
у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляцією ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2 на
постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2007 року.

Цією
постановою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, несудимого,

на
постанову Ужгородського міжрайонного прокурора від 25 червня 2007 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1
за ознаками злочину передбаченого ч. 1
ст. 162 КК України.

Постанова
прокурора мотивована тим, що ОСОБА_1.
, який з дружиною ОСОБА_3. та малолітнім сином проживав в будинку
АДРЕСА_1 з 1997 року, знаючи, що у дружини з сином іншого житла немає, після подачі позовної заяви про розірвання
шлюбу, 26 квітня 2006 року близько 7
год. 30 хв., з метою їх примусового
виселення, зібрав і відвіз в м. Ужгород, по місцю проживання матері дружини їх
особисті речі, після чого поміняв замки
на воротах та вхідних дверях будинку.

В скарзі
на цю постанову ОСОБА_1. посилається на
те, що його колишня дружина
ОСОБА_3. постійно проживала і
зареєстрована у своєї матері по АДРЕСА_2

Постанова
судді мотивована достатністю в досліджених матеріалах перевірки даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину передбаченого ст.
162 КК України.

Справа №213

Категорія: 10

Головуючий у
першій інстанції: Ференц
A.M.

Доповідач: Дідик
В.М.

В
апеляції ОСОБА_1. та його представник
порушують питання про скасування постанов суду від 20 вересня 2007 року та
прокурора від 25 червня 2007 року. Посилаються на те, що прокурором при порушенні кримінальної
справи та судом під час розгляду скарги на постанову прокурора не додержано вимог ст.
ст. 94, 95,
97, 98 КПК України. Зокрема, не враховано,
те, що ОСОБА_3. раніше проживала в своєї матері в АДРЕСА_2

Заслухавши
доповідь судді, доводи апелянта та його
представника, які підтримали
апеляцію, промови прокурора та
потерпілої про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, апеляційний суд
приходить до переконання, що вона до
задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно
до вимог ст. ст.
94, 98 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення
кримінальної справи, суддя має
перевірити чи були наявними на час порушення справи, передбачені законом приводи, чи мала особа, яка порушили справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину та чи
був додержаний встановлений для цього порядок.

Ці вимоги
кримінально-процесуального закону судом додержані. Що стосується доводів
апеляції про наявність цивільного спору між колишнім подружжям, а також про проживання ОСОБА_3. в АДРЕСА_2,
то такі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше, як
на підставі закону за рішенням суду.

Висновки
суду першої інстанції про те, що
прокурор порушив дану кримінальну справу за наявності приводів і підстав для
цього, тобто - з дотриманням вимог ст.
ст. 94, 98 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи.
Оскаржена постанову місцевого суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляцію
ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2007 року, якою скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міжрайонного прокурора від 25 червня 2007 року про порушення
кримінальної справи щодо нього за ч.1
ст. 162 КК України залишено без задоволення, - залишити без змін.