Провадження № 1-кп/317/220/2015
Справа № 317/1665/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 27.03.2015 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта неповна середня, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
17 березня 2015 року близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщені б. 290 с/т «Комунарівець» в смт. Малокатеринівка, Запорізького району Запорізької області під час побутового конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в стані необхідної оборони, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання з його боку, котре виразилося у нанесенні множинних ударів кулаками та ногами по обличчю та тулубу, тобто заподіянні їй тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта № 1007 від 18.03.2015 р. кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, керуючись раптово виниклим прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, схопила металевий прут, який лежав біля неї та нанесла ним удар по правій нозі ОСОБА_5 , чим спричинила закритий осколковий перелом правої великогомілкової кістки в нижній третині з масивними крововиливами в м`які тканини навколо перелому, який привів в посттравматичному періоді до жирової емболії судин малого кола кровообігу, що згідно з висновком експерта № 1107 від 27.03.2015 р. перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю, у живих осіб має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_4 завдала ОСОБА_5 шкоду, яка явно не відповідала в даному випадку небезпечності посягання та обстановці захисту, чим перевищила межі необхідної оборони.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, визнала повністю і пояснила, що 17 березня 2015 року ОСОБА_5 , приблизно о 18 годині 00 хвилин, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, без будь-яких на те передумов почав наносити їй множинні удари по тулубу та голові. Зазначила, що намагалась втекти, однак ОСОБА_5 повернув її, закрив будинок зсередини. Продовжив наносити множинні удари, розрізав на ній одяг, вдарив об стіну потилицею, вона впала на ліжко. Далі він замахнувся металевим прутом, який взяв біля ліжка, вона вдарила його ногою в живіт, прут впав на ліжко, після чого вона схопила його і вдарила по нозі. Від болю завданого ударом прутом ОСОБА_5 схопився за ногу, а вона в цей час схопила куртку і вибігла. Зазначила також, що нанесла удар прутом, щоб захиститись від побиття, не маючи умислу на позбавлення ОСОБА_5 життя.
Оскільки обвинувачена дала свідчення в яких повністю визнала свою вину і не оспорює фактичні обставини справи, враховуючи думку прокурора, який вважає, що можливо розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченої, яка також не заперечувала проти вказаного порядку розгляду справи, а також з`ясувавши, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши ОСОБА_4 , що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Водночас, крім допиту обвинуваченої та у зв`язку з відсутністю потерпілої особи у даному кримінальному провадженні, суд ухвалив також дослідити висновки судово-медичних експертиз, допитати експерта.

Відповідно до висновку експерта № 1007 від 18.03.2015 р. рана в області правого стегна, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи з набряком м`яких тканин навкологлазничних областей, в області спинки носу, крововиливи в області лівого плечового суглоба, в області правого ліктьового суглоба, в області правого колінного суглоба, садна в скроневій області зліва, лобній області праворуч, в області верхньої губи праворуч, на слизовій оболонці нижньої губи, в області шиї, в області правої кисті і правого, лівого променезап`ясткових суглобів у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Давність виникнення пошкоджень не протирічить строку, зазначеному в обставинах справи.

Відповідно до висновку експерта № 1107 від 27.03.2015 р. смерть ОСОБА_5 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від закритого осколкового перелому правої великогомілкової кістки в нижні третині з масивними крововиливами в м`які тканини навколо перелому, що призвів в посттравматичному періоді до жирової емболії судин малого кола кровообігу. Закритий осколковий перелом правої великогомілкової кістки в нижні третині, масивні крововиливи в м`які тканини навколо перелому, крововиливи на правій гомілці виникли в результаті 1-2 ударних травматичних впливів тупим предметом у вказану область, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, у живих осіб має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, в даному випадку, що призвели до смерті. При хімічному дослідженні крові ОСОБА_5 було виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,1 проміле.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_6 зазначив, що жирова емболія більшою мірою не притаманна для такого роду травм, тобто є скоріш винятком, який у кінцевому рахунку призвів до смерті ОСОБА_5 . На факт виникнення жирової емболії інші тілесні ушкодження не вплинули. Також експерт зазначив про повну відповідність механізму завдання тілесних ушкоджень, тому, який зазначила обвинувачена.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Відповідно до п. 5 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Суд вважає, що ОСОБА_4 перебувала у стані необхідної оборони, при цьому виходить з наступного. Безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , останній наніс обвинуваченій не менше 21 удару по тулубу та голові. В ході заподіяння обвинуваченій тілесних ушкоджень потерпілий погрожував їй металевим прутом. Отже, обвинувачена умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_5 перебуваючи у стані підвищеної емоційної напруги, яка в неї виникла внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 .

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 був сильнішим від обвинуваченої, перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв дії, що свідчать про певну неадекватність його дій і намірів.

Враховуючи характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченій, неготовність обвинуваченої до відбиття нападу, приймаючи до уваги відсутність вже на той час фактору раптовості нападу, суд дійшов переконання про наявність в діях обвинуваченої перевищення меж необхідної оборони. Обвинувачена заподіяла ОСОБА_5 явно більшу шкоду, ніж це було необхідно для негайного відвернення посягання, оскільки в кінцевій фазі посягання ОСОБА_5 не мав в руках ніяких сторонніх предметів і для негайного відвернення його посягання у обвинуваченої не було необхідності заподіювати саме тяжке тілесне ушкодження.

Розглянувши кримінальне провадження в межах обвинувачення, врахувавши вищенаведені обставини, суд вважає, що ОСОБА_4 , захищаючись від посягання ОСОБА_5 , допустила перевищення меж необхідної оборони, а тому її дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченій, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а також особу винної, яка раніше не судима, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку. Відповідно до висновків, що містяться в акті судово-психіатричного експерта № 289 від 06.05.2015 р., ОСОБА_4 розладів психічної діяльності не проявляла і не проявляє в цей час. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, отже могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є тяжкі наслідки, завдані злочином.

За таких обставин, враховуючи особу винної, думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті.

Суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд враховує, що щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, подальша правомірна поведінка після вчинення злочину та попередня до вчинення злочину, виконання умов особистого зобов`язання у сукупності свідчать, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлено. Документально підтверджені процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили за клопотанням прокурора не обирався, суд за власною ініціативою не обирає.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (роки) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового злочину.

На підставі п.п 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

підодіяльник, волосся світлого кольору, недопалки цигарок, марлевий тампон зі слідами РБК, передані на відповідальне зберігання до камери зберігання Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області (квитанція № 0413) знищити;

металеву трубу, передану на відповідальне зберігання до камери зберігання Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області (квитанція № 0414) знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1