№ провадження 11-кп/781/47/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002076 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Тростянець Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем та на громадських засадах головою правління садового товариства «Дружба», проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.76 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за таких обставин.

06.04.2014 року, близько 12 год. 40 хв. на території садового товариства «Дружба» по вулиці Водогонна в місті Кіровограді між раніше незнайомими один-одному ОСОБА_9 і ОСОБА_7 відбувся конфлікт з приводу викопування кущів рослин з чужих земельних ділянок, під час якого ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці гумовий кийок, умисно наніс ним потерпілому один удар в ліву частину голови, від якого останній не втримав рівновагу і впав спиною на землю та залишався у такому ж положенні, закриваючи обома руками свою голову.

Продовжуючи умисні злочинні дії, ОСОБА_7 ще двічі умисно завдав ОСОБА_9 удари гумовим кийком в область голови, та не менше чотирьох ударів по тулубу і кінцівках, внаслідок чого, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень та могли утворитись від не менш семи травматичних впливів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду, а кримінальне провадження щодо останнього закрити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що ні досудовим та судовим слідством не доведено вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновок суду. Зазначає, що ОСОБА_7 свою вину не визнав, так як ударів потерпілому ОСОБА_9 не наносив, не мав у наявності та не застосовував гумовий кийок. Вважає, що не підлягає задоволенню цивільний позов потерпілого, оскільки заявлені вимоги не доведені ні заявником, ні матеріалами кримінального провадження. Крім того, просить при прийнятті рішенні врахувати те, що ОСОБА_7 має на утриманні батьків похилого віку, які є інвалідами та потребують сторонньої допомоги, обвинувачений характеризується позитивно, брав активну участь в охоронні земельних ділянок садівництва, доброзичливий, врівноважений та не має зауважень від громадян садового товариства.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_10 про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_7 у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 ґрунтуються на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказах.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що він тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не наносив. Гумового кийка при собі не мав, згодом знаряддя інкримінованого йому злочину ніхто не шукав. Саме середній ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, не доведений. Потерпілий власною протиправною поведінкою та зухвалим ставленням провокував конфлікт, тому йому залишалось тільки захищатись від потерпілого під час виконання покладених на нього громадських обовязків голови садового товариства «Дружба». Таким чином нема прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. У висновку експерта містяться посилання у формі припущень на строк виникнення ймовірного тілесного ушкодження, яке можливо відноситься до середнього ступеня тяжкості. Вимоги цивільного позивача не підтверджені, так-як матеріали кримінального провадження не містять документування обставин щодо: знищення, пошкодження або щонайменше забруднення верхнього одягу потерпілого, тощо. Безпідставною є і вимога про втрату заробітку у період тимчасової непрацездатності хворого працівника.

Разом з тим, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок про доведеність інкримінованого обвинувачення, у вироку правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції пояснював, що 06.04.2014 року приблизно об 11 годині 30 хвилин разом зі знайомою ОСОБА_11 на «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 приїхали на територію садового товариства «Дружба», щоб накопати кущів рослин барвінку. Коли викопані кущі помістив у багажник, до них звернувся невідомий чоловік,- згодом дізнався що його прізвище ОСОБА_12 , який став їх зупиняти і телефонувати по мобільному. Невдовзі приїхав світлого кольору мікроавтобус «Фольксваген», з місця водія вийшов раніше йому невідомий агресивно налаштований чоловік з гумовим кийком у руці. Згодом дізнався, що прізвище чоловіка - ОСОБА_13 . Останній не хотів викликати міліцію і штовхнув ОСОБА_11 на землю. Коли він (потерпілий) почав захищати ОСОБА_11 , з якою приїхав, ОСОБА_13 гумовим кийком умисно наніс йому один удар в ліву частину голови, від якого він впав спиною на землю та залишався у цьому положенні, закриваючи обома руками свою голову. Після чого ОСОБА_13 ще двічі умисно завдав йому удари гумовим кийком в область голови, та не менше чотирьох ударів по тулубу і кінцівках, внаслідок чого на його тілі утворились тілесні ушкодження у вигляді: переламу фаланги другого пальця правої кисті, синці на лобі зліва, на грудній клітині, обох стегнах та передпліччі. Тілесні ушкодження утворитись не менш ніж від 6-7 ударів. Того ж дня був змушений звернутись за медичною допомогою до травмопункту та заявою про злочин у міліцію. Після конфлікту йому виписаний листок непрацездатності з 06.04.2014 року по 18.04.2014 року, хоча фактично лікувався значно довше. Тривалий час фізично страждав від болю, незручностей у побуті, змушений докладати додаткових зусиль для відновлення попереднього фізичного стану, та нормалізації повсякденного життя.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого щодо його невинуватості є необгрунтованими, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме з показань свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем подій, які є аналогічними з показаннями потерпілого ОСОБА_9 і з яких вбачається, що ОСОБА_7 гумовим кийком умисно наніс потерпілому один удар в ліву частину голови, від якого останній впав спиною на землю та залишався у цьому положенні, закриваючи обома руками свою голову. Після чого ОСОБА_7 ще двічі умисно завдав удари гумовим кийком в область голови, та не менше чотирьох ударів по тулубу і кінцівках, внаслідок чого на тілі потерпілого утворились тілесні ушкодження.

Показання потерпілого повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_11 яка була очевидцем події і в ході досудового та судового слідства допитувалась і кожного разу давала послідовні, логічні показання про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Крім того, свідок ОСОБА_14 також суду пояснював, що у денний час 6 чи 7 квітня 2014 року, точно дати не пам`ятає, охороняв територію садового товариства «Дружба» в місті Кіровограді, коли йому на мобільний зателефонував член садового товариства ОСОБА_15 , зі слів якої зрозумів що невідомі чоловік та жінка крадуть кущі смородини на одній з земельних ділянок членів товариства. Він одразу прийшов до ОСОБА_15 , де застав їх з лопатою і бачив складені в багажнику автомобіля «ВАЗ» кущі рослин. Намагався зателефонувати по мобільному голові садового товариства, але чоловік, прізвище якого згодом дізнався, як ОСОБА_16 , перешкоджав йому у цьому, а також агресивно і неадекватно реагував на законні зауваження припинити незаконні дії, розмахував перед ним лопатою. Незважаючи на протидію ОСОБА_16 , він викликав голову садового товариства ОСОБА_7 , який невдовзі приїхав і перегородив їм дорогу власним мікроавтобусом.

Після цього бачив як ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_7 в лице. У свою чергу ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_16 . Потім нічого не бачив, у тому числі і гумового кийка, оскільки розвернувся до них спиною і сперечався з жінкою, яка галасувала і намагалася допомогти ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснював, що у неділю на початку квітня 2014 року, після обіду йшов до власної земельної ділянки по одній з вулиць садового товариства «Дружба» в місті Кіровограді, де особисто за 100 метрів від себе бачив як незнайома жінка сперечалась з головою садового товариства, ОСОБА_7 , а незнайомий йому чоловік, прізвище якого дізнався згодом, як ОСОБА_9 , зі спини напав на ОСОБА_7 , який відштовхнув рукою в груди ОСОБА_9 при цьому в руках у ОСОБА_7 він нічого не бачив. Коли підійшов ближче, на відстань 20 метрів, бачив як ОСОБА_16 з ОСОБА_7 штовхались, а ОСОБА_16 намагався вдарити суперника в живіт. У цей час жінка сперечалась з ОСОБА_14 .

Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що на початку квітня 2014 року обробляла власну земельну ділянку АДРЕСА_2 , де особисто бачила як незнайомі їй чоловік з жінкою викопують з сусідньої земельної ділянки, яка їм не належить, кущі якихось рослин. На її зауваження вони не реагували, тому вона зателефонувала ОСОБА_12 , який є членом правління. Останній одразу прийшов і почав вимагати припинити протиправні дії. Згодом всі учасники подій перемістились на вулицю № 31, де до них приїхав на світлому мікроавтобусі голова правління - ОСОБА_13 . Всі наступні події відбувались на відстані 50 метрів він неї. Спочатку ОСОБА_13 наблизився до багажника, за що жінка його штовхнула. За це ОСОБА_13 штовхнув жінку, а чоловік, який був разом з жінкою заступився за неї. Далі не бачила, оскільки обидва ( ОСОБА_13 з потерпілим) були вже ближче до землі, а з належної свідку земельної ділянки, всі подій не було видно через перепад висот та гілок дерев. З цих же причин не може сказати, чи був гумовий кийок в руках у чоловіків. Під час сварки чула жіночі крики: «вбивають».

Свідок ОСОБА_18 пояснював суду, що 06.04.2014 року чергував в травмопункті «Кіровоградської лікарні швидкої медичної допомоги», де надавав невідкладну медичну допомогу, як лікар-травматолог. Наполягає на правильності виданої довідки щодо ОСОБА_9 і обєктивності зафіксованих в її змісті обставин. Через велику кількість пацієнтів та сплив часу, не пам`ятає при яких обставинах ОСОБА_9 одержав тілесні ушкодження.

Показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини суд першої інстанції розцінив критично, як намагання пом`якшити свою відповідальність за скоєне, з чим погоджується і колегія суддів.

Факт бійки і хронологія розвитку конфлікту між обвинуваченим та потерпілим також підтвердили всі без виключення допитані у судовому засіданні очевидці, у тому числі і свідки запропоновані для допиту стороною захисту: ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 .

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена письмовими матеріалами, а саме:

- висновком судово-медичної експертизи № 327 від 11.04.2014 року, згідно якого тілесне ушкодження на тілі потерпілого у вигляді: внутрішньо суглобового крайового перелому основи проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті та синців на лобі зліва з садном, по задній поверхні грудної клітини, лівому і правому стегні, саден на лівому передпліччі, які відповідно відносяться до категорії ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою тяжких наслідків, але спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_9 та інших легких тілесних ушкоджень (а.к.п. 27-28);

- результатами зафіксованими у протоколі проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 14.04.2014 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_9 докладно добровільно показав взаємне розташування, його по відношенню до ОСОБА_7 , послідовність дій і положення в момент нанесення ударів, а також як, куди і в якому напрямку наносились удари (а.к.п.37-42);

- результатами зафіксованими у протоколі проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 27.05.2014 року, згідно яких підозрюваний ОСОБА_7 докладно добровільно показав взаємне розташування, його по відношенню до ОСОБА_9 , послідовність дій і положення в момент нанесення ударів, а також як, куди і в якому напрямку наносились удари (а.к.п.83-89);

- висновками додаткових судово-медичних експертиз № 387/327 від 06.05.2014 року, № 494/327 від 20.05.2014 року та № 523/327 від 28.05.2014 року, які відповідно щодо наявності у потерпілого тілесних ушкоджень аналогічні висновку судово-медичної експертизи № 327 від 11.04.2014 року, та не виключається можливість їх утворення за обставин на які вказує ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту від 14.04.2014 року, виключається можливість отримання потерпілим вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи та їх утворення при обставинах на які вказує ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 27.05.2014 року (а.к.п. 46-47, 79-80, 93-94).

Таким чином, показання потерпілого і свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, а тому відсутні передумови ставити під сумнів твердження сторони захисту про неможливість виникнення у потерпілого переламу фаланги пальця.

Крім того, органами досудового слідства не виявлено місцезнаходження гумового кийка, яким обвинувачений наносив 06.04.2014 року потерпілому тілесні ушкодження, однак ця неповнота не є істотною і не звільняє обвинуваченого він кримінальної відповідальності. ОСОБА_9 є колишнім працівником правоохоронних органів, відтак суд не має сумнівів у тому, що останній разом з другим очевидцем подій - свідком ОСОБА_11 особисто бачили знаряддя злочину, кийок гумовий, довжиною 73 см.

При цьому свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_15 сприймали бійку на відстані 100 і 50 метрів, відповідно, тому останні з об`єктивних причин не могли бачити гумового кийка в руках у ОСОБА_7 . У свою чергу ОСОБА_14 стояв спиною до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , відтак не міг бачити знаряддя злочину. Підсумовуючи викладене суд констатує, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 не наполягають, що гумового кийка не було, останні тільки засвідчують, що не бачили будь-яких предметів в руках у ОСОБА_7 .. Таку неповноту у показах не можна вважати розбіжністю. Це свідчить що з об`єктивних причин очевидці не повністю сприймали всі події конфлікту між обвинуваченим і потерпілим, тобто не впливає на обсяг доказування та кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 злочину.

На підставі вище перелічених доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.1 ст. 122 КК України, кваліфікувавши його дії, як завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту про немотивованість апельованого судового рішення, у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій останнього, так і спростування цих доводів.

Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляції захисту, було встановлено, що вони також є безпідставними.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення.

Згідно вимог ст.ст. 23 ч.2, 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

В той же час, колегія суддів, дослідивши надані матеріали щодо ступеню тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, виходячи з принципів законності, зваженості і справедливості, вважає за доцільне зменшити суму відшкодування моральної шкоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження суд стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 5000 грн. в рахунок відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок протиправних дій.

При цьому, районний суд врахував те, що внаслідок переламу, потерпілий зазнав тривалих фізичних страждань, сильного болю, незручностей у побуті, була обмежена його фізіологічна здатність вільно рухати пальцем, через що змушений докладати додаткових зусиль для відновлення попереднього фізичного стану, та нормалізації повсякденного життя у побуті і роботі.

Проте, судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що конфлікт виник внаслідок протиправних дій потерпілого, який без достатніх правових підстав викопував кущі рослин з чужих земельних ділянок і спровокував своїми діями обвинуваченого. Крім того, потерпілий після лікування в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 , негативних наслідків у виді інвалідності не отримав.

Також, колегія суддів враховує і те, що даних про негативні наслідки або погіршення стану здоров`я потерпілого на теперішній час матеріали кримінального провадженя не містять.

Крім того, зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, колегія суддів приймає до уваги також те, що потерпілий є працездатним, враховує і майновий стан обвинуваченого, який має на утриманні та доглядає батьків похилого віку, які є інвалідами.

Таким чином, враховуючи ступінь моральних страждань потерпілого, спричинених неправомірними діями обвинуваченого, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає необхідною та достатньою суму відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2014 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ( підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .