Справа
№ 11-А-1511
Головуючий у 1-й інстанції: Тарасенко З.Й.
Категорія: ч. 2 ст. 368 КК України
Доповідач в апеляційній інстанції: Дембовський С.Г.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007
року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді Приндюк М.В.

суддів Дембовського С.Г.

Дмитренко Г.М.

за участю прокурора Рабінчук Т.І.

засудженого ОСОБА_1

та його
захисників ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляції захисника
засудженого - адвоката ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30
травня 2007 року.

Цим вироком
засуджено

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Чернігова, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 2
ст. 368 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані зі здійсненням функцій представника влади на строк 3
роки, з конфіскацією всього майна.

Згідно
вироку засудженого визнано винним у тому, що він обіймаючи посаду заступника
начальника служби боротьби з контрабандою та митної варти - начальника
оперативного відділу Бориспільської митниці і будучи службовою особою, яка
займає відповідальне становище, з використанням наданої йому влади 14 жовтня 2006
p., близько
15 год. 30 хв.,
перебуваючи в салоні автомобіля «Ніссан-Прем'єра», державний номер НОМЕР_1,
біля ресторану «Каравелла»
на вул. Дніпровська Набережна, 4, у м. Києві, одержав хабара від ОСОБА_4, в
розмірі 7000 доларів США,
що згідно курсу НБУ становило 35 350 грн.

2

Вказаний
хабар засудженим було одержано за не притягнення ОСОБА_4 до адміністративної чи
кримінальної відповідальності за учинене останнім порушення митних правил.

В
апеляції захисник засудженого, посилаючись на незаконність вироку через
допущену однобічність та неповноту досудового та судового слідства,
невідповідність вироку фактичним обставинам справи, невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, просить вирок
скасувати та змінити, а кримінальну справу закрити за недоведеністю участі ОСОБА_1 у вчиненні
злочину.

В
апеляції з доповненнями прокурор просить: вирок суду скасувати у зв'язку з
неправильним застосуванням судом кримінального закону, невідповідністю
призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок
м'якості; постановити новий вирок, яким призначити засудженому покарання за ч.
2 ст. 368 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, з позбавленням права займати посади у правоохоронних органах строком на
3 роки; згідно ст. 54 КК України, позбавити засудженого 1-го рангу радника
митної служби; у мотивувальній частині вироку зазначити, що обставин, які б
обтяжували чи пом'якшували покарання підсудного, не встановлено; у резолютивній
частині вироку включити посилання на те, що вирок може бути оскаржений на
протязі 15 діб до Апеляційного суду м. Києва.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляції
прокурора лише в частині призначення засудженому покарання у вигляді 6 років
позбавлення волі, а також про залишення апеляції захисника без задоволення,
пояснення засудженого та його захисників, які заперечували проти апеляції
прокурора, підтримали апеляцію захисника ОСОБА_2 та просили скасувати вирок і закрити
провадження у справі, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляції, провівши
судове слідство та дебати і надавши засудженому останнє слово, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають до задоволення.

Винність
засудженого в одержанні хабара у великому розмірі службовою особою, яка займає
відповідальне становище, при обставинах, викладених у вироку, доведена
доказами, які є у справі.

Так,
відповідно до наказу начальника Бориспільської митниці №189-к від 1 червня 2006
р., ОСОБА_1. обіймав
посаду заступника начальника служби боротьби з контрабандою та митної варти -
начальника оперативного відділу Бориспільської митниці, тобто був службовою
особою, наділеною функціями представника влади. (т. 4 а. с. 192).

3

За
змістом положень „Про службу боротьби з контрабандою та митної варти
Бориспільської митниці", „Про оперативний відділ служби боротьби з
контрабандою та митної варти Бориспільської митниці", посадової інструкції
заступника начальника служби боротьби з контрабандою та митної варти - начальника
оперативного відділу Бориспільської митниці до повноважень ОСОБА_1 було віднесено,
зокрема, організацію виявлень порушень митних правил та складання протоколів
про такі порушення ( т. 3 а. с. 41-47, т.
4 а. с. 59-65,
72-74).

З
показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що вони, як підлеглі ОСОБА_1 за його
вказівкою займалися перевіркою ТОВ „Бастіон-сервіс" на предмет виявлення
порушень митного законодавства. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що 22 вересня 2006
р. він доповідав ОСОБА_1.
про передчасність складання протоколів про порушення митного законодавства
відносно керівників ТОВ „Бастіон-сервіс" ОСОБА_4 та ОСОБА_7, однак той
наполягав на цьому. Але після відібрання пояснень 26 вересня 2006 р. у ОСОБА_4
та 29 вересня 2006 р. у ОСОБА_7 ОСОБА_1.
дав вказівку поки не складати протоколи. І лише 6 жовтня 2006 р. ОСОБА_1. знову дав
вказівку скласти протоколи про порушення митних правил ОСОБА_4

Свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час досудового слідства та судового розгляду послідовно
зазначали про те, що 18 вересня 2006 р. саме ОСОБА_1. ініціював перед ними питання про передачу йому спочатку
10 000, а в подальшому 7 000 доларів США за приховування виявлених порушень
митних правил допущених ТОВ „Бастіон-сервіс". 14 жовтня 2006 р. на вул.
Дніпровська набережна, 4 у м. Києві ОСОБА_4, перебуваючи з ОСОБА_1. у його автомобілі,
передав останньому 7 000 доларів США.

Відповідно
до протоколу огляду грошових коштів від 14 жовтня 2006 р. працівниками міліції,
у присутності понятих, були оглянуті 100 купюр номінальною вартістю по 100 доларів
США кожна на
загальну суму 10 000 доларів США,
які були надані ОСОБА_4. Дві купюри із загальної кількості були помічені
спеціальним барвником (т. 1 а. с. 13-34).

Даними
протоколу огляду місця події та показаннями свідків - понятих ОСОБА_8. та
ОСОБА_9 підтверджується вилучення 14 жовтня 2006 р. з автомобіля ОСОБА_1 7 000 доларів США, переданих йому
ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 35-46).

Згідно
даних матеріалів Бориспільської митниці про порушення митних правил, в діях
ОСОБА_4, як декларанта ТОВ „Бастіон-сервіс", встановлено порушення ст. 352
МК України (т. 2 а. с. 13-305).

4

Наведені
об'єктивні обставини, у сукупності з іншими наявними у справі доказами (у тому
числі і речовими), в достатній мірі підтверджують висновок суду першої
інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому службового
злочину, у зв'язку з чим вирок відносно нього постановлено обгрунтовано та його
дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 368 КК України.

Посилання
засудженого на те, що він не одержував хабара, з ОСОБА_4 зустрічався 14 жовтня
2006 р. через службову необхідність і останній підкинув йому 7 000 доларів США з метою помсти,
були належним чином перевірені судом і правильно визнані безпідставними та
направленими на ухилення від відповідальності.

Та
обставина, що ОСОБА_1., реалізуючи
свої службові повноваження, все ж таки вжив заходів, направлених на складання
протоколів про порушення митних правил ОСОБА_4, на думку колегії суддів, не
може категорично і однозначно свідчити про відсутність у засудженого наміру на
отримання хабара. А в аспекті досліджених доказів ця ж обставина скоріш слугує
в підтвердження позиції свідка ОСОБА_4

Доводи
апеляції захисника щодо незаконності виробку через допущену однобічність та
неповноту досудового та судового слідства, невідповідність вироку фактичним
обставинам справи та не підтвердження його доказами колегія суддів розцінює як
надумані, оскільки вони спростовуються об'єктивними даними.

Відсутність
у засудженого службових повноважень щодо порушення кримінальної справи відносно
ОСОБА_4 і посилання на це захисника в апеляції не може бути визнане колегією
суддів як належний довід, який спростовує висновок суду про направленість
злочинного наміру ОСОБА_1
До того ж, з матеріалів справи вбачається, що засуджений не був позбавлений
службової можливості сприяти у вирішення цього питання компетентними посадовими
особами митниці.

Не
можуть бути визнані слушними доводи апеляцій щодо невідповідності призначеного
покарання засудженому: захисника - внаслідок суворості; прокурора - внаслідок
м'якості.

Так при
призначенні покарання ОСОБА_1.
судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного
та конкретні обставини справи.

Зокрема
судом прийнято до уваги те, що засуджений раніше не судимий, позитивно
характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, її стан здоров'я, що,
на думку колегії суддів, обумовило можливість

5

визначення йому
строку позбавлення волі
у межах, наближених
до мінімальних, які передбачені санкцією ч. 2 ст. 368 КК України.

Посилка
прокурора про збільшення цього строку на 6 місяців не може бути визнана
колегією судців переконливою, оскільки апелянтом не наведено мотивів того, що
саме таке покарання (тобто більше на 6 місяців від призначеного судом) буде в
належній мірі необхідним для виправлення засудженого.

Обставин,
які б істотно знижували ступінь тяжкості учиненого засудженим, а також були
достатніми для визнання можливим його виправлення без відбування покарання
колегією суддів не встановлено, у зв'язку з чим визнано правильним не
застосування судом першої інстанції до ОСОБА_1
вимог ст. ст. 69, 75 КК України.

Доводи
апеляції прокурора щодо необхідності призначення засудженому додаткового
покарання у вигляді позбавлення права займати посади у правоохоронних органах
та позбавлення його 1-го рангу радника митної служби, за висновком колегії
суддів, також не є слушними.

Так визнавши ОСОБА_1 винним у
вчиненні службового злочину _ особою, яка здійснює функції представника влади,
судом обґрунтовано було застосовано до нього в якості додаткового покарання
позбавлення права обіймати посади, пов'язані зі здійсненням функцій
представника влади (т. 5 а. с. 260 зв.).

Конкретизувати
вказане додаткове покарання або змінювати його на запропоноване прокурором
колегія суддів не вважає доцільним.

Відмовляючи
апелянту в застосуванні до засудженого вимог ст. 54 КК України колегія суддів
виходить з того, що виступ прокурора в судових дебатах не містить прохання про
позбавлення ОСОБА_1 відповідного
рангу, а в апеляції відсутнє мотивування з цього приводу з урахуванням
індивідуальних особливостей вчиненого і особи винного. До того ж застосування
такого додаткового покарання є виключно правом, а не обов'язком суду.

Щодо
інших доводів апеляції прокурора, які стосуються необхідності зазначення у
вироку про відсутність обставин, що обтяжують чи пом'якшують покарання, та про
порядок оскарження вироку, то вони на думку колегії суддів носять формальний
характер.

Виходячи з
наведеного, апеляції не підлягають до задоволення.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

6

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора та захисника засудженого залишити без задоволення, а вирок
Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2007 р. відносно ОСОБА_1 - без зміни.