АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/971/15 Справа № 182/8/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004556, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2014 року за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 104 КК України обвинувачений ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та на нього покладені певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вироком суду стягнуто з ОСОБА_6 , а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування шкоди, з його законного представника ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2910 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 600 грн.
Також вироком вирішено питання речових доказів.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду змінити та доповнити у резолютивній частині вироку посилання на ст. 75 КК України при звільненні ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що відповідно вимог закону, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване та при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на ст. 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на ст. 104 КК України, як на підстави прийняття такого рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 08 листопада 2014 року, приблизно о 22-00 годині, у дворі будинку АДРЕСА_2 , попросив у ОСОБА_10 мобільний телефон «Соні Хреrіа С», щоб зателефонувати та повертаючи його назад, діючи умисно, з корисливою ціллю, відкрито, не давши ОСОБА_10 взяти мобільний телефон, заволодів цим телефоном, який належав ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 2710 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядився на свій розсуд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду змінити та у резолютивній частині вироку при звільненні ОСОБА_6 відвідбування призначеного покарання з випробуванням, посилатися на ст. 75 КК України, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження в межах скарги, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав не належним чином.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого, правильність юридичної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, та ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, відомості про його особу, всі обставини у кримінальному провадженні, та правильно дійшов висновку про те, що до обвинуваченого можуть бути застосовані положення ст. ст. 104, 76 КК України і він може бути звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідо до ч. 1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до ст. ст. 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно правових позицій, викладених в п. 9. Постанови Пленум Верховного Суду України, від 24.10.2003, № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК). При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК України як на підстави для прийняття такого рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 підлягає зміні, у зв`язку з тим, що при призначенні покарання, суд, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, помилково у резолютивній частині вироку не послався на ст. 75 КК України, якої встановлені загальні засади звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто неправильно застосував кримінальний закон.

При вказаних обставинах колегія суддів дійшла висновку, що в резолютивній частини вироку суду слід зазначити про застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України, та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців. При цьому, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік з покладанням, у відповідності до ст. 76 КК України, на нього обов`язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу цього органу.

З урахуванням наведеного, вирок суду підлягає зміні згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу цього органу.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4