АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/629/169/14 Доповідач: ОСОБА_1
26 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лозова Харківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.01.2004 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.393, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 25.05.2006 року на не відбутий строк 11 місяців 19 днів;
- 01.11.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 02.12.2010 року на не відбутий строк 4 місяці 16 днів;
- 08.06.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15.04.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 3 дні, -
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Мальцево Лозівського району Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 28.10.2005 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 28 днів;
- 30.09.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03.11.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 25.03.2013 року на не відбутий строк 1 рік 4 місяця 3 дні, -
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Згідно вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними в тому, що 9 березня 2014 року, приблизно о 03.00 годині, за попередньою змовою та спільно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в виді заподіяння матеріального збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, викрали металевий обід з оглядового колодязя каналізаційної мережі розміщеної за адресою: м-н.3 поблизу буд.№19 м.Лозова Харківської області, який належить КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області. Після скоєння крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області на суму 145 грн. 00 коп.
10 березня 2014 року, приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в виді заподіяння матеріального збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, викрали дві металеві кришки з оглядових колодязів каналізаційної мережі розміщеної за адресою: м-н.2 поблизу буд.№22 м.Лозова Харківської області, які належать КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області. Після скоєння крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області на загальну суму 980 грн. 00 коп.
11 березня 2014 року, приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в виді заподіяння матеріального збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, викрали дві металеві кришки з оглядових колодязів каналіза ційної мережі розміщеної за адресою: м-н.2 поблизу буд.№67 м.Лозова Харківської області, які належать КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області. Після скоєння крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області на загальну суму 892 грн. 00 коп.
11 березня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків в виді заподіяння матеріального збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, викрали дві металеві кришки з оглядових колодязів каналізаційної мережі розміщеної за адресою: м-н.3 на території ЗОШ №7 м.Лозова Харківської області, які належать КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області. Після скоєння крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому КП «Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області на загальну суму 880 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, особам винних та обставинам справи внаслідок м`якості, постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, а ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, а за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України покарання - 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Вказує на те, що судом необґрунтовано застосовано ст.75 КК України. Стосовно ОСОБА_7 відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Суд, в свою чергу, не обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства. Також посилається на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли корисливі злочини, на момент скоєння злочинів не працювали, раніше неодноразово судимі за корисливі злочини, відсутня їх порядна поведінка в побуті, на час досудового та судового слідства не вжили заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди.
Вислухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просив скасувати вирок в частині призначеного засудженим покарання та призначити їм покарання, зазначене в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення обвинувачених та їх захисників, які просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, та дослідивши матеріали, які характеризують обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо обвинувачених відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, сторони не оспорювали фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України правильно.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначеного засудженим покарання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляції, конкретних обставин справи, порушив вимоги ст.65 КК України.
При призначенні покарання суд необґрунтовано застосував положення ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.
Вивченням даних про особи винних встановлено, що вищевказані злочині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили в період непогашених судимостей за попередні злочини, а ОСОБА_7 , крім того, в період не відбутого покарання за попереднім вироком, а тому йому необхідно призначити покарання с застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків.
При призначені покарання засудженим, необхідного і достатнього для їх виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів колегія суддів, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особистості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які неодноразово судимі, також враховує негативну характеристику ОСОБА_7 з місця проживання, який стоїть на обліку у лікарні у зв`язку з зловживанням алкоголю з шкідливими наслідками, а ОСОБА_6 потребує нагляду у лікаря-нарколога у зв`язку з вживанням коноплі з шкідливими наслідками.
Суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недостатньо врахував вказані вище обставини стосовно даних про їх особи, ступень тяжкості та кількість епізодів вчинених ними злочинів, що не давало підстав для застосування ст.75 КК України.
З урахуванням наведеного, на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів скасовує вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим покарання, та вважає необхідним ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, яке належить їм відбувати реально кожному.
Колегія суддів призначає ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ст.65 КК України в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, обставин які пом`якшують покарання, до яких відносить визнання обвинуваченими своєї провини.
Крім того, колегія суддів на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 за новим вироком частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2011р.
Оскільки прокурор не заявляє клопотання про обрання стосовно обвинувачених запобіжного заходу, то це питання колегія суддів не розглядає, а початок строку відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі необхідно обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, до призначеного покарання на підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2011р. та остаточно призначити ОСОБА_7 чотири роки один місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

В інший частині вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді