Справа № 362/5193/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/187/15 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 54 25.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0001473 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

На підставі ст.ст. 71 ч.1, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2013 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 5 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до 200 годин громадських робіт.

01.07.2013 року вказаний вирок надійшов на виконання до Васильківського районного підрозділу Фастівського МРВ кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

06.09.2013 року ОСОБА_7 взятий на облік вищезазначеним підрозділом і йому у відповідності зі ст. 37 КВК України роз`яснено, що він зобов`язаний додержуватись встановленого порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, з`являтись за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтись у встановлені дні на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений строк покарання, не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Цього ж дня були встановлені дні його явки для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, а також він був направлений для виконання громадських робіт до КП «Васильківтранссервіс» (м. Васильків Київської області).

Крім того, 06.09.2013 року ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до облікової картки № 14/13 засудженого до кримінального покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_7 протягом вересня 2013 року відбув 40 годин громадських робіт. Надалі , з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_7 з 23.09.2013 року по 30.09.2013 року не відвідував КП "Васильківтранссервіс», де відбував покарання, 14.10.2013 року не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції , чим порушив вимоги ст.. 37 ч.1 КВК України.

21.10.2013 року ОСОБА_7 було винесено попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбуття покарання у виді громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.389 ч. 2 КК України.

Незважаючи на винесення попередження, ОСОБА_7 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та реалізуючи його, до КП «Васильківтранссервіс» ( м. Васильків Київської області) для відбування покарання у виді громадських робіт з 11.11.2013 року по 18.11.2013 року не прибув, а також не з`явився для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції 09.12.2013 року та не з`являється по даний час, тобто ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, порушивши тим самим вимоги ст. 40 ч. 3 КВК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України, оскільки міру покарання у виді 200 годин громадських робіт, за попереднім вироком, необхідно було виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування кримінального закону, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім цього,судом першої інстанції враховано усі пом`якшуючи та обтяжуючі обставини, а також особу обвинуваченого.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.
Колегія суддів також не вбачає порушень вимог ст. 71 КК України, оскільки суд правильно зарахував 40 годин громадських робіт, що відповідає 5 дням обмеження волі. Тому призначене ОСОБА_7 покарання за нове кримінальне правопорушення є більшим за попереднє.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та в умовах звільнення його від відбуття покарання з випробовуванням.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий
Судді