Ухвала

Іменем України

25 вересня 2007
року. м.Житомир

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді Романова О.В. суддів:
Ткача CO.,
Слісарчука Я.А. з участю:

прокурора
Чуприни А.В. адвоката ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_2 виправданих: ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянула у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу
за апеляціями: прокурора
Чуприни А.В., що приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції та засудженого
ОСОБА_2 на вирок Баранівського районного суду від 27
червня 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець села Словечно

Овручського району Житомирської області,

мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин
України,

жонатий, на утриманні 1 неповнолітня дитина,

працюючий директором ДП
«Житловик» міста

Житомира, раніше не судимий,

засуджений: за ст. 190 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
на

5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 358 ч. З КК України
до

штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України остаточно визначене покарання, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим -п'ять років позбавлення волі
без конфіскації майна та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Справа № 11 -
617 Головуючий
у І інстанції- Головня В.П.

Категорія: ст.
ст. 358 ч. З, 190 ч. 4 KK Доповідач
у 2 інстанції - Ткач С.О.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2
роки, покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець АДРЕСА_2, українець, громадянин України, не
працюючий, раніше не судимий, засуджений: за ч. 4 ст. 190 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України
на 2 роки позбавлення
волі з позбавленням
права займатись експертною
діяльністю терміном 1 рік; за ч.2 ст. 358 КК України на 2 роки позбавлення
волі; за ч. З ст. 358 КК України до штрафу розміром 40
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених
покарань, остаточно визначене покарання 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна, з позбавленням права займатись експертною діяльністю 1 рік
та сплатою штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком 2 роки, покладенням на засудженого
обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженець села Дідківці

Чуднівського району Житомирської області,

мешканець АДРЕСА_3, українець,
громадянин

України, одружений, працівник
підприємства

«Профід», інвалід 3-ї групи, ліквідатор наслідків

аварії на Чорнобильській АЕС
1-ї категорії,

відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

засуджений: за ч. 4 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
на

З роки позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366
КК

України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі без

позбавлення права займатись певною діяльністю чи займати певні посади;

за ч. З ст. 358 КК України до штрафу
розміром 40 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян.

Відповідно до
ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно
визначене покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі без конфіскації майна, без
позбавлення права займати певні

посади чи займатись
певною діяльністю та сплатою штрафу розміром 40 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від
відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік,
покладенням на засудженого обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженець села Груд
Новоград

- Волинського району Житомирської області,

мешканець міста Баранівка, українець, громадянин

України, жонатий, має на утриманні 2 дітей,

працюючий начальником Баранівської

міжрайонної Державної
податкової інспекції, раніше не
судимий, виправданий за ст. ст. 366 ч. 2, 367 ч. 2 КК України.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженець і мешканець смт. Кам'яний Брід
Баранівського району Житомирської області, українець, громадянин України,
жонатий, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працюючий начальником відділу
примусового стягнення управління податкової міліції в Житомирській області,
раніше не судимий, виправданий за ст. ст. 366 ч. 2, 367 ч. 2 КК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, під час розгляду справи встановлено
наступні обставини:

На початку 2004 року, особа, справа відносно якої
виділена в окреме провадження, з метою заволодіння майном СП «Баранівського
хлібозаводу РСС» за заниженою ціною, створила стійку злочинну групу, об'єднану
єдиним планом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення
злочинного умислу. У склад групи увійшли: дана особа, директор ПП «Петан»,
справа відносно якого виділена в окреме провадження, експерт МПП «Вектор - Т »
ОСОБА_5 та приватні особи ОСОБА_2 і ОСОБА_6.

21 квітня 2003 року Баранівською міжрайонною Державною податковою
інспекцією було прийняте рішення № 31 про стягнення з СП «Баранівський
хлібозавод РСС» податкового боргу у сумі 9.630 гривень, шляхом продажу активів
платника податку.

19 березня 2004
року працівники Баранівської податкової інспекції Шмерега Н.М.,
яка наказом була
призначена податковим керуючим

«Баранівського
хлібозаводу» та оперативним уповноваженим інспекції ОСОБА_4, було здійснено
опис майна підприємства на суму 656.084 гривні, складено акт за № 5.

Баранівська МДШ, 19 лютого 2004 року, уклала угоду з ПП «Петан»,
розташованим у Печерському районі міста Києва, на продажу описаного майна.

24 березня 2004 року ОСОБА_7 і ОСОБА_4, на підставі акту
опису майна № 5 від 19 березня 2004 року роздрукували заявку - доручення, яким
доручалось ПП «Петан» реалізувати активи СП
«Баранівського хлібозаводу РСС» на суму 632.149 гривень.

В період з 24 по 26 березня 2004 року ОСОБА_2 отримав зазначену заявку -
доручення та акт опису майна «Баранівський хлібозавод» у невстановленому
слідством місці у невстановленої слідством особи.

Виконуючи умови попередньої домовленості, особа, справа відносно якої
виділена в окреме провадження, на початку березня місяця 2004 року домовилась з
експертом МГШ «Вектор - Т» ОСОБА_5, за грошову винагороду виконати експертну
оцінку цілісного майнового комплексу СП
«Баранівський хлібозавод РСС», занизивши його фактичну вартість.

13 березня 2004 року ОСОБА_5, не маючи на те законних
повноважень, уклав угоду, підписав її від імені МГШ «Вектор - Т» з ПП «Петан» в
особі директора ОСОБА_8, на проведення експертних оцінок заставного та
конфіскованого майна. Таким чином підробив офіційний документ.

В період січня - березня місяців 2004 року, особа, справа відносно якої
виділена в окреме провадження разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_2, з метою придбання
підприємства за заниженою ціною, повідомили керівника «Баранівський
хлібозавод», що мають намір його купити.

Обманним шляхом отримали від директора заводу заяву № 39 від 24 лютого 2004
року, на ім'я начальника Новоград - Волинської МБТІ на оформлення права
власності на нерухомість та довідку про наявні об'єкти, які знаходились на
балансі СП «Баранівського
хлібозаводу РСС», копію статуту підприємства, заяву на ім'я Баранівського
міського голови від 23 березня 2004 року про оформлення права власності на
майновий комплекс СП «Барановський
хлібозавод РСС», державний акт на право користування землею.

Використавши
зазначені документи вони оформили свідоцтво про право власності на цілісний
майновий комплекс СП «Баранівський
хлібозавод РСС» та виготовили у Новоград - Волинському БТІ технічну
документацію на зазначені об'єкти нерухомості.

ОСОБА_2, підписані
Баранівським міським головою документи на право власності на цілісний комплекс СП «Баранівський
хлібозавод РСС», зареєстрував в Новоград - Волинському БТІ 29 березня 2004 року
та отримав свідоцтво про право власності.

Отримані документи ОСОБА_2 у той же день надав ОСОБА_5, для забезпечення
виготовлення акту про проведення експертної оцінки. ОСОБА_5 знаючи, що його
повноваження експерта припинені наказом ФДМУ № 1690 від 24 вересня 2003 року
склав акт оцінки, у якому умисне вказав занижену вартість майна більш ніж на
500000 гривень, визначив її у сумі 96.543 гривні і датував документ 19 березня
2004 року.

Постановою КМУ № 538 від 15 квітня 2002 року та наказом ДПАУ № 294 від 26
червня 2002 року затверджений порядок проведення цільових аукціонів з продажу
активів платників податку, яким встановлено, що продаж описаних активів на
аукціонах здійснюється не раніше, ніж через 10 днів після публікації оголошення
у засобах масової інформації. Однак, з метою усунення можливих конкурентів -
покупців і досягнення злочинного умислу, ОСОБА_2 в березні місяці 2004 року
звернувся до ОСОБА_9, домовився про виготовлення сфальсифікованого примірника
газети датованої 20 березня 2004 року з розміщенням у ній оголошення про
реалізацію цілісного майнового комплексу СП «Баранівський хлібозавод РСС».

29 березня 2004 року керівник 1111 «Петан» ОСОБА_8 отримав сфальсифікований
ОСОБА_5 експертний висновок про вартість майна, яке реалізується через аукціон
і підготував лист редактору газети «Бізнес - акцент», про розміщення інформації
на сторінках газети.

З метою приховання злочинної діяльності ОСОБА_9 і ОСОБА_8 оформили
фіктивний договір від 01 березня 2004 року, про наявність між 1111 «Петан» та
газетою «Бізнес акцент» договірних відносин на розміщення оголошень.

Підготовлений ОСОБА_8 лист через ОСОБА_2 був переданий Левчуку O.K., а той
на персональному комп'ютері виготовив сфальсифікований примірник газети «Бізнес
акцент» № 8 від 20 березня 2004 року, у якому розмістив інформацію викладену у
листі, віддав її ОСОБА_2, а той знявши копію газети з оголошенням про продажу
ЦМК «Баранівський хлібозавод РСС» відніс її ОСОБА_8.

Необхідні документи, для проведення аукціону по продажу
підприємства, ОСОБА_2 29 березня 2004 року передав ОСОБА_8, а той уклад договір
№ 78/1 з керівником Української універсальної товарної біржі про проведення
аукціону.

Того ж дня,
особа, справа відносно якої виділена в окреме провадження від імені 1111
«Емануіл», разом з ОСОБА_5, який діяв як

підставна фізична особа, прибули до торгової біржі в
місті Києві по вулиці Академіка Глушкова, №
1 у павільйон № 6, подали заяви про участь в ' аукціоні у якості
покупців СП «Баранівський
хлібозавод РСС».

Для забезпечення участі у торгах, представник ПП
«Емануіл» надав платіжне доручення № 8 від 29 березня 2004 року, про
перерахування гарантійного внеску у сумі 9654 грн. ЗО коп. на рахунок ПП
«Петан». "ОСОБА_6 не сплачуючи коштів, надав сфальсифіковану ОСОБА_10
квитанцію прибуткового касового ордера № 16 з підписом керівника та печаткою
підприємства, про внесення в касу ПП «Петан» 9.654 грн. ЗО коп.. гарантійного
внеску.

Пізніше, після проведення аукціону, керівник ПП «Петан» ОСОБА_10 виготовив
підробний видатковий касовий ордер про повернення ОСОБА_6 всієї суми
гарантійного внеску, засвідчив його своїм підписом та печаткою підприємства -
вчинив службове підроблення.

ЗО березня 2004 року відбувся аукціон по продажу ЦМК
«Баранівський хлібозавод РСС», без представника Баранівської МДШ, який від
імені 1111 «Петан» не був запрошений на торги. У той же час, особа, справа
відносно якої виділена в окреме провадження, склала протокол без номера від ЗО
березня 2004 року, до якого внесла неправдиву інформацію про участь у засіданні
аукціонного комітету начальника Баранівської МДШ ОСОБА_3.

Переможцем торгів був визнаний директор ПП «Емануіл»,
який підняв ціну на один крок, на 966 гривень, а ОСОБА_6, як підставна особа
іншої ціни не запропонував. Цілісний майновий комплекс СП «Баранівського
хлібозаводу РСС» був проданий за 97.509 гривень, що керівник ПП «Петан»
відобразив у протоколі № 2 від ЗО березня 2004 року.

Цього ж дня представник ПП «Петан», діючи як представник
Баранівської МДГП та ПП «Емануіл», до сплати коштів за майно покупцем, надав
ОСОБА_2 документи про те, що торги відбулись і підприємство продане. Ці
результати ОСОБА_2 довів до відома начальника Баранівської МДШ ОСОБА_3,
запропонував йому підписати документи. Однак ОСОБА_3 відмовився поставити
підписи і доручив своєму заступнику ОСОБА_7 вивчити ситуацію і прийняти
рішення. ОСОБА_7, як посадова особа ДШ затвердила протокол № 2, визнавши таким
чином законність проведення торгів та продажі ЦМК СП «Баранівського
хлібозаводу РСС» приватному підпиємству «Емануіл».

Директор ПП
«Емануіл» отримавши від керівника ПП «Петан»: біржову угоду від 30 березня 2004
року, правоустановчі документи на хлібозавод та акт прийому - передачі від 31
березня 2004 року цілісного майнового комплексу, 8 квітня 2004 року
зареєстрував право власності на ЦМК СП
«Баранівський хлібозавод РСС» за ПП «Емануіл».

Таким
чином, учасники організованої злочинної групи обманним шляхом,
занизивши фактичну вартість на суму понад 500.000 гривень, заволоділи майном
ЦМК СП «Баранівський
хлібозавод РСС», спричинивши підприємству тяжкі наслідки на суму, яка в 250
разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Виправданий судом ОСОБА_3, досудовим слідством
обвинувачувався і був відданий суду за підозрою у вчиненні наступних злочинів.

ОСОБА_3 наказом голови ДПА України № 256 від 10 березня 2004 року та
наказом голови ДПА у Житомирській області № 55 від 10 березня 2004 року
призначений на посаду начальника Баранівської МДГП, як посадова особа був
наділений повноваженнями працівника правоохоронного органу для здійснення
функцій представника влади.

24 березня 2004 року ОСОБА_3, неналежно виконуючи свої службові обов'язки
начальника ДШ, віддав розпорядження заступнику начальника ДПІ ОСОБА_7
підготувати заднім числом - 19 березня 2004 року, офіційний документ - «заявку
- доручення» на продаж через ПП «Петан» активів ЦМК СП «Баранівського
хлібозаводу РСС», описаного ОСОБА_4 19 березня 2004 року, з оформленням акту
опису № 5.

ОСОБА_7 розуміла противоправність розпорядження ОСОБА_3, однак виконала
його і незважаючи на порушення допущені ОСОБА_4 при проведенні опису майна,
оформила заявку - доручення на продаж підприємства, внесла у документ
неправдиві дані про час його оформлення, підписала її у ОСОБА_4 та передала на
затвердження ОСОБА_3.

Таким чином, ОСОБА_3 заставивши підлеглу скласти заявку -доручення заднім
числом, порушив вимоги п. 10.1.3 ст. 10; п. 5.2.2 ст. 5 Закону України №
2181-111 від 21 грудня 2000 року «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ( далі Законом № ),
якими передбачено, що рішення податкового керуючого про опис активів платника
податків може бути оскаржене протягом 10 календарній днів і протягом
зазначеного строку продаж даних активів не здійснюється.

При вирішенні питання про реалізацію підприємства,
використаний сфальсифікований ОСОБА_5 експертний висновок, виготовлений на
прохання особи, справа відносно якої виділена в окреме провадження і переданий
для використання через ОСОБА_2. У висновку вартість ЦМК СП «Баранівський
хлібозавод РСС» була занижена з 656.084 гривень і визначена у сумі 96.543
гривні.

ОСОБА_3 бачив,
що рішення про продажу підприємства вартістю
656.084 грн. було
прийняте при незначній
сумі боргу даного

підприємства
перед державою 9.630 гривень. Внаслідок його несумлінного ставлення до
службових обов'язків, порушені вимоги п. 10.1.3 ст. 10 Закону України №
2181-111 від 21 грудня 2000 року згідно якого, загальна вартість описаних
активів боржника не повинна перевищувати двократного розміру податкового боргу,
у даному випадку 19.260 грн. 16 коп..

Далі, завдяки заяві - дорученню оформленій за вказівкою
ОСОБА_3 посадовими особами Барановської ДШ, через ПП «Петан», на Українській
універсальній біржі відбулась реалізація за заниженою вартістю ЦМК СП
«Баранівського хлібозаводу РСС» на користь ПП «Емануіл», очолюваного ОСОБА_10,
організатором даної злочинної групи, з використанням сфальсифікованого висновку
про вартість підприємства.

ОСОБА_4 був відданий до суду по обвинуваченню у вчиненні наступних
злочинів.

Наказом начальника МДПІ № 117-0 від 26 травня 2003 року ОСОБА_4 призначений
на посаду старшого оперативного уповноваженого ДНІ - посаду працівника
правоохоронного органу, що здійснює функції представника влади.

Відповідно до п. 1 наказу начальника Баранівської МДПІ №
47 від 13 листопада 2003 року «Про закріплення за підприємствами, що мають
податковий борг, податкових керуючих», за підприємствами боржниками були
закріплені працівники ДПІ: ОСОБА_7, ОСОБА_11,
ОСОБА_4. При цьому за податковим боржником СП «Баранівський хлібозавод РСС», що мав борг у сумі 9.630
грн. 08 коп., була призначена податковим керуючим ОСОБА_11.

19 березня 2004 року ОСОБА_4, за розпорядженням керівництва ДШ прибув на СП «Баранівський
хлібозавод РСС» і не будучи податковим керуючим, з порушенням вимог п. 10.1.3
ст. 10 Закону України № 2181-111 від 21 грудня 2000 року «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», при борзі підприємства 9.630 гривень описав все майно вартістю
656.084 гривні, в той час як податковий керуючий мав би право описати активи
підприємства на суму 19.260 грн. 16 коп..

Виконуючи вказівку ОСОБА_3, розуміючи, що вчиняє службове підроблення,
ОСОБА_7 виготовила заднім числом заявку -доручення на реалізацію ЦМК
«Баранівський хлібозавод РСС» і її підписав як податковий керуючий ОСОБА_4,
засвідчивши внесені у офіційний документ неправдиві відомості. Далі, документ
був затверджений ОСОБА_3.

ОСОБА_4 від
імені Баранівської МДПІ, яка мала угоду без № від 19 лютого 2004 року з ПП
«Петан» на реалізацію описаного майна, передав підприємству оформлену з
порушеннями заявку - доручення, у тому

числі і
свій акт опису майна ЦМК № 5 від 19 березня 2004 року та всі „ необхідні
документи для продажі активів ЦМК СП
«Баранівський хлібозавод РСС». Таким чином були порушені вимоги п. п.
10.1.3 ст. 10 п. 5.2.2 Закону України № 2181-111 яким передбачено, що рішення
податкового керуючого може бути оскаржене протягом 10 календарних днів і
протягом зазначеного строку продаж описаних активів платників податку не
здійснюється.

Зазначені документи були передані на Українську
універсальну біржу міста Києва для проведення фіктивного аукціону, де було
продано ЦМК СП «Барівський
хлібозавод РСС» за заниженою вартістю, чим заподіяний збиток на суму понад
500.000 гривень.

Згідно обвинувачення, внаслідок злочинних дій службових осіб Баранівської
МДШ- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, учасники організованої злочинної групи, шляхом
обману, заволоділи майном СП
«Баранівський хлібозавод РСС» на користь ПП «Емануіл» в особливо великих
розмірах, занизивши його ринкову вартість на суму понад 500.000 гривень, що в
600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В результаті злочинних дій учасників організованої
злочинної групи та службових осіб Баранівської МДШ ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 СП «Баранівський
хлібозавод РСС» були спричинені тяжкі наслідки у виді матеріальної шкоди, яка у
250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В апеляції державний обвинувач просить вирок суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Вважає, що суд дав однобічну оцінку доказам і зробив супереч.1ивий
висновок, який не відповідає фактичним обставинам справи, неправильно
застосував кримінальний і кримінально - процесуальний закон та проігнорував
роз'яснення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04 червня
1993 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ПВС України з
питань розгляду кримінальних справ і постановления
вироку» згідно якої, «виправдальні вироки можуть бути винесені лише у
випадках, коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості
збирання доказів вичерпані».

Мотивує тим, що суд безпідставно взяв до уваги і поклав в основу рішення
лише покази ОСОБА_3 і ОСОБА_4 дані у судовому засіданні, які суперечать іншим
доказам та не проаналізувавши, залишив поза увагою покази, дані обвинуваченими
досудовому слідству.

Так, ОСОБА_3 не
визнав вину, переконав суд, що приступив до виконання службових обов'язків з 15
березня 2004 року, у той час як він працює у державній податковій службі з
липня місяця 1999 року. Запевнив

суд, що
не знав порядку стягнення
боргів по податках до бюджету. Даними питаннями займались його замісники.
Стверджує, що розпорядження провести опис майна СП «Баранівський хлібозавод РСС» нікому не давав. Не
пам'ятає обставини реалізації майна та чи підписував заявку - доручення на його
продажу. 30 березня 2004 року від нього вимагали видати товарній біржі довідки
про те, що СП
«Барановський хлібозавод РСС» не перебуває в комунальній та державній
власності, однак він відмовив. Пізніше довідався, " що довідку для
реалізації хлібозаводу, дав працівник ДПА області. З1 березня 2004 року йому
надали для підписання протоколи торгів, по факту продажі заводу, однак він їх
не підписав і доручив розібратись своїм замісникам -ОСОБА_7 і ОСОБА_12.

У своїх поясненнях суду ОСОБА_4 не визнавши вину показав,
що не будучи податковим керуючим підприємства описував ЦМК СП «Баранівський
хлібозавод РСС» разом з ОСОБА_11,
яка була начальником відділу і давала розпорядження. Стверджує, що ОСОБА_11
заповнила першу сторінку акту, а він виконуючи її розпорядження з книги
основних засобів переписав все майно підприємства для реалізації, не знаючи
суму податкового боргу. Не заперечує, що пізніше підписав заявку -доручення на
реалізацію заводу, однак дати її оформлення не вписував і хто це зробив не
знає.

При наявності значних суперечностей між зібраними у справі доказами і
показаннями ОСОБА_4 та ОСОБА_3, суд не дослідив належним чином: матеріали очних
ставок між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та ОСОБА_11 і ОСОБА_4 відносно обставин оформлення
заяви - доручення на продажу майна заводу; не з'ясував суперечностей у показах
виправданих даних у різний період та виправданих і свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_11, фактично не встановив обставин неналежного виконання посадовими
особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 своїх функціональних обов'язків, внаслідок
чого при незначній сумі податкового боргу було незаконно описано і реалізовано
цілісний майновий комплекс підприємства.

Відповідно до зазначених обставини прокурор вважає вирок незаконним і
просить його скасувати.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити, виправдати його
за ст. ст. 190 ч. 4, 69; 358 ч. З, 75, 76 КК України.

Вважає, що суд
не дав належної оцінки дослідженим доказам, не вказав, чому взяв до уваги одні
докази та відкинув інші. По справі не доведено наявність організованої
злочинної групи. Стверджує, що він лише як представник ПП «Петан» у місті
Житомирі, допоміг ОСОБА_14 і ОСОБА_10
зустрітись з керівником ПП «Петан» ОСОБА_8, для вирішення питання
покупки СП «Баранівський хлібозавод РСС». Рішення про стягнення податкового
боргу з підприємства шляхом продажі активів, опис майна,
оформлення заяви -
доручення на реалізацію,
виконані

службовими
особами Баранівської МДПІ і він відношення до прийнятого , рішення не має. Свою
участь у реалізації майна підприємства, пояснює виконанням його угоди,
укладеної з ПП «Петан» в особі директора ОСОБА_8, по виготовленню інвентарних
документів для БТІ, щодо продажі активів ЦМК «Баранівський хлібозавод РСС».

При постановленні вироку судом не дотримані вимоги ст. 65 КК України, не
враховано дані про особу, що інкримінований злочин вчинений у 2004 році і за
цей час він будь яких порушень не допускав та що КРУ Житомирської області, під час досудового слідства,
проводилась перевірка його роботи як приватного підприємця і порушень виявлено
не було.

Вирок суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оспорюється.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляцію
державного обвинувача і заперечив проти апеляції засудженого ОСОБА_2,
заперечення засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1 проти апеляції
прокурора, засудженого ОСОБА_2,
який підтримав свою апеляцію, перевіривши справу, обговоривши доводи
сторін, колегія суддів визнала, що апеляція державного обвинувача підлягає
задоволенню повністю, а апеляція засудженого ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 327 КПК України, обвинувальний вирок і виправдувальний вирок
повинні бути судом мотивовані. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на
припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду
винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Виправдувальний вирок
постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні
підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у
вчиненні злочину.

Частина 1 статті 334 КПК України вимагає від суду викласти у мотивувальній
частині обвинувального вироку докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо
кожного із підсудних, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Частина 4 статті 334 КПК України вимагає від суду
викласти в мотивувальній частині виправдувального вироку формулювання
обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом не доведеним, а також
підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає
докази обвинувачення.

В даній справі, приймаючи рішення щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ці вимоги
закону порушені.

Як убачається з
виправдувального вироку, суд дійшов висновку і виправдав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не встановивши їх участі
у

прийнятті
рішення про опис ЦМК «Барановсъкий
хлібозавод», не встановивши, що саме внаслідок їх дій було прийняте рішення
про реалізацію підприємства та його продажа
за заниженою ціною і вони були ознайомлені із заниженою оцінкою майна та
послідуючою його реалізацією на торгах.

Своє рішення суд мотивував поясненнями ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які вину не
визнали, заявили про свою непричетність: до опису цілісного майнового комплексу
СП «Баранівського
хлібозаводу РСС» при незначній податковій заборгованості, до виготовлення з
порушенням діючого законодавства заяви - доручення на реалізацію підприємства і
його реалізації за заниженою ціною.

У той же час суд не звернув увагу на покази ОСОБА_3 дані 11 і 12 травня
2005 року та покази дані під час очної ставки з ОСОБА_7, де він не заперечував,
що знав про реалізацію заводу за заниженою ціною, підписував заяву - доручення
і особисто завозив її в обласну податкову адміністрацію.

Не дана судом оцінка і тому факту, що ОСОБА_4 не будучи податковим керуючим
заводу, не переконався у наявності свої повноважень на право виконання правових
дій, не встановив суми боргу підприємства, з порушенням діючого законодавства
здійснив опис майнового комплексу заводу і підписав заяву - доручення на його
реалізацію.

Розбіжність у показах ОСОБА_4, ОСОБА_3 та свідків -ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і
ОСОБА_7 не з'ясована, суд належної оцінки їм не дав.

В той же час ОСОБА_11 під час очної ставки з ОСОБА_4 і послідуючих допитів
показала, що коли зайшла до свого кабінету 23-24 березня 2004 року там був з
іншими особами ОСОБА_4. Розмова велась про оформлення заявки - доручення заднім
числом про продаж ЦМК СП
«Баранівський хлібозавод РСС». Документи, як податковий керуючий,
підписував ОСОБА_4. Була здивована, що при незначній податковій заборгованості
реалізується весь завод.

Свідок ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_4 як особу, що надала йому акт опису
активів підприємства і просила виготовити на комп'ютері заявку - доручення на
продажу СП «Баранівський
хлібозавод РСС».

Свідок ОСОБА_12
ствердила, що ЦМК СП «Баранівський
хлібозавод РСС» був описаний за розпорядженням заступника начальника ДПА в
Житомирській області ОСОБА_15. В кабінеті ОСОБА_3, їй наприкінці березня 2004
року, у присутності ОСОБА_2 і ОСОБА_7 надали можливість ознайомитись з
протоколом торгів на аукціоні, де продали ЦМК СП «Барановський хлібозавод РСС».
ОСОБА_3 пропонував підписати документи, однак вона відмовилась, так як була вражена
низькою

оцінкою підприємства. Тоді
ОСОБА_3 запропонував підписати - документи ОСОБА_7 і та
прочитавши їх поставила свій підпис.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що ОСОБА_3 24 березня 2004

року давав вказівку на виготовлення заявки - доручення на реалізацію
заводу,

заднім числом - 19 березня. Хто її виготовив не знає. Однак, після
підписання

„ заявки ОСОБА_4 віднесла
її на підпис
ОСОБА_3, який

наступного дня відвіз документ у Житомир.

Із показів зазначених вище осіб та доводів обвинувачення, які належним
чином суд не перевірив слідує, що внаслідок невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вимог Закону України № 2181-111 від 21 грудня 2000 року «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,
відбувся незаконний опис майна підприємства, фальсифікація документів, які
стали підставою його реалізації за заниженою ціною, шляхом проведення аукціону
із залученням фіктивного покупця.

Таким чином, постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суд
не виконав вимог ст. 327 ч. 4 КПК України і не вказав, що у даному випадку
стало підставою прийняття такого рішення та не навів і не зазначив мотиви, з
яких відкинув доводи обвинувачення. Судом також проігноровано роз'яснення п. 23
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04 червня 1993 року «Про
виконання судами України законодавства і постанов ПВС України з питань розгляду
кримінальних справ і постановления
вироку» згідно якого, виправдальний вирок виноситься у випадку, коли
зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання доказів
вичерпані.

Постановляючи
обвинувальний вирок щодо ОСОБА_2,

суд
дійшов висновку, що він у складі організованої злочинної групи, використавши
завідомо неправдиві документи, заволодів чужим майном шляхом обману в особливо
великих розмірах на користь ПП «Емануіл» ( т. 19 а. с. 310).

У вироку суд послався на показання свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17, які вказали
на ОСОБА_2 як особу, що замовляла і забрала технічну документацію в БТІ на СП «Барановський
хлібозавод РСС» 29 березня 2004 року.

У той же час суд не звернув увагу на те, що даний факт не
заперечує і ОСОБА_2. Він пояснив, що виконуючи умови договору від 06 березня
2004 року, укладеного з ПП «Петан», замовляв і забирав технічну документацію у
БТІ, за що отримав офіційно домовлену суму заробітку.

Суд також
послався на пояснення свідка ОСОБА_9 який показав, що ОСОБА_2, як представник ПП «Петан»,
замовляв публікацію

оголошення у газеті «Бізнес - Акцент» про продажу СП «Баранівський
хлібозавод РСС». Свідок
ОСОБА_18 підтвердила, що
вона порадила *ОСОБА_2 звернутись
до ОСОБА_19 по
питанню публікації оголошення у
газеті, однак дати розмови не пам'ятає.

Інших доказів винності ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, в мотивувальній частині
вироку не вказано ( т. 19 а. с. 307 - 309 ).

Зазначені дії ОСОБА_2 не свідчать про вчинення
кримінально карних діянь, у вчиненні яких він визнаний винним і засуджений. При
наявності супереч.1ивих доказів, які мають істотне значення для прийняття
рішення, суд не спростував доводів обвинуваченого про його невинність, відкинув
їх, не дослідив належним чином обставин справи. Тому, висновок суду не
підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Крім того, не можливо погодитись із висновком суду, що ОСОБА_2 був
учасником організованої злочинної групи. Такий висновок суду безпідставний
тому, що його винність як зазначено вище, належним чином не мотивована і не
доведена.

Саме по собі попереднє планування групою осіб злочину і розподіл між ними
функцій щодо його виконання без установлення конкретних даних, що підтверджують
стійкість групи, не є підставою для визнання групи організованою.

За таких обставин вирок суду не можна визнавати законним і обґрунтованим.

Внаслідок однобічності і невідповідності висновків суду фактичним
обставинам справи, вирок відносно ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 підлягає скасуванню
з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи необхідно вжити всіх можливих заходів до
всебічного і повного дослідження доказів обвинувачення, після чого прийняти
законне і обгрунтоване рішення у справі.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 368, 369 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
державного обвинувача - прокурора Чуприни А.В. задовольнити повністю, апеляцію
засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Баранівського районного суду від 27 червня 2007 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 скасувати, кримінальну справу відносно зазначених осіб направити у
Новоград - Волинський міськрайонний суд на новий судовий розгляд.

В решті вирок
суду залишити без зміни.