АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/790/820/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 635/6202/14-К
Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

заявника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 9 липня 2014 року про відмову у відкритті провадження та повернення скарги,?

встановила:
Слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області 09.07.2014 року була розглянута заява ОСОБА_7 від 12.05.2014 року. За результатами її розгляду було прийнято кілька рішень, а саме відмовлено у роз`ясненні рішення слідчого судді від 22.04.2014 року; в частині оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) за його заявамиповідомленнями від 06.02.2013 року, 21.02.2013 року скаргу повернуто заявнику; в частині оскарження бездіяльності слідчого про не пред`явлення підозри особам, що скоїли злочин, про не проведення огляду на місці із залученням фахівців, про «не призупинення будь-якої дії з ? частиною земельної ділянки АДРЕСА_1 до вирішення питання по суті кримінальних проваджень та прийняття законного судового рішення» відмовлено у відкритті провадження за скаргою; в частині повідомлення про посадовий злочин державного реєстратора - заява направлена Харківському міжрайонному прокурору для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР.

В ухвалі що оскаржується зазначено, що 27.03.2014 року ОСОБА_7 приймав участь у судовому засіданні, в якому Харківським районним судом Харківської області за скаргою ОСОБА_7 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 000378 від 03.09.2013 року. ОСОБА_7 стверджує, що в цьому провадженні він звернувся до слідчого із заявами про злочин від 06.02.2013 року, 21.02.2013 року, та 02.09.2013 року, але слідчим не прийнято ніяких рішень про внесення відомостей, повідомлених у цих заявах до ЄРДР, і така бездіяльність є предметом оскарження.

Про таку бездіяльність, як вказано в ухвалі слідчого судді, ОСОБА_7 стало відомо в квітні 2014 року і він одразу звернувся до суду зі скаргою, тому вважає, що не пропустив строк на оскарження. Але суд першої інстанції вважає, що ОСОБА_7 достовірно було відомо про невнесення відомостей про злочин за вказаними заявами, про що свідчать і пояснення самого ОСОБА_7 про те, що про таку бездіяльність йому стало відомо 01.10.2013 року.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 подає скаргу і щодо непред`явлення підозри особам, що скоїли злочин, про не проведення огляду на місці із залученням фахівців, про «не призупинення будь-якої дії юридичного і механічного характеру» з ? частиною земельної ділянки АДРЕСА_1 до вирішення питання по суті кримінальних проваджень та прийняття законного судового рішення щодо зазначених фактів. Слідчий суддя вважає, що повинен розглядати таку скаргу лише в тому випадку, коли клопотання про проведення певної слідчої дії заявлено, але слідчим відмовлено в його задоволені, а питання про пред`явлення підозри взагалі не може бути предметом оскарження і розгляду слідчим суддею, що визнано змістом ст.. 303 КПК України. Таким чином в цій частині скарги слідчий суддя на підставі ч.4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, доповнену ним у судовому засіданні 21.07.2014 року, в якій просить ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області скасувати в частині відмови у відкритті провадження, повернення його скарги у зв`язку пропуском строку на оскарження, а також в частині зазначення в мотивувальній частини ухвали про обвинувачення ОСОБА_7 в наданні ним суду неправдивих показів, і постановити нове рішення, яким зобов`язати органи досудового слідства внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які викладені у його заявах від 06.02.2013 року, 21.02.2013 року та 02.09.2013 року; а також зобов`язати слідчого повідомити про підозру особам, які скоїли незаконні дії по відношенні до потерпілого; провести огляд місця події з залученням фахівців; «призупинити будь-які дії юридичного і механічного характеру2 з ? частиною земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконно зайнятою власником земельної ділянки № 29 до вирішення питання по суті кримінального провадження та прийняття законного судового рішення; на підставі п. 3. ч. 2 ст. 307 КПК України, долучити до матеріалів цивільну справу № 635/11041/13Ц за позовом ОСОБА_8 , та скаргу від 08.01.2013 року по справі № 635/2154/14к. В іншій частині ОСОБА_7 погодився з ухвалою слідчого судді і не просив її скасувати.

Доводи своєї апеляційної скарги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що він подав заяву у формі клопотання 18.04.2014 року з проханням до суду в рамках ч. 2 ст. 307, ст.. 114, п. 2, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 92, ч. 3 ст. 93, ч. 2 ст. 110 КПК України на підставі отриманої ним 18.04.2014 року ухали слідчого судді ОСОБА_9 від 27.03.2014 року, якою суд визнав незаконною бездіяльність слідчого та прокурора, задовольнив повторну скаргу від 08.01.2014 року подану вперше 30.09.2013 року у відповідності до вимог п. п. 1,3,7 ч.1 ст. 303 КПК України з тих самих підстав та обставин.

Автор апеляційної скарги зазначає, що по його клопотанню від 30.04.2014 року, подану ним як заяву на бездіяльність органу досудового розслідування, її ухвалою від 22.04.2014 року слідчого судді Харківського районного суду Харківської області було повернуто. Апелянт вважає що по суті в супереч вимогам п. 2, 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, суд відмовив у вимогах зобов`язати органи досудового слідства внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Крім того автор апеляційної скарги зазначає, що 12.05.2014 року, у перший робочий день після вихідних, які тривали з 09.05.2014 року по 11.05.2014 року він подав повторну заяву про зобов`язання органів досудового слідства та прокурора вчинити певні дії у зв`язку з їх бездіяльністю. Але 14.05.2014 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 цю заяву було повернуто всупереч вимогам п. п. 2, 3 ч.2 ст. 307 КПК України.

Апелянт зазначає, що на його думку в ухвалі слідчого судді від 09.07.2014 року резолютивна частина не відповідає обставинам справи, а мотивувальна частина не містить вмотивованості рішення, а саме підтвердження фактів несвоєчасного звернення потерпілим до суду, і протирічить висновкам рішення апеляційного суду .

ОСОБА_7 вказує, що суд першої інстанції позбавив його в даному кримінальному провадженні можливості реалізації права на захист своїх прав та інтересів у суді, а особам, які скоїли кримінальне правопорушення по відношенню до потерпілого суд першої інстанції сприяв уникнути відповідальності та можливості знищення доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вирішує апеляційну скаргу в межах заявлених вимог і вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у зверненні ОСОБА_7 до слідчого судді він просить суд визнати незаконними бездіяльність слідчого щодо невнесення ним до ЄРДР відомосте, які викладені у його заявах від 06.02.2013 року, 21.02.2013 року та 02.09.2013 року в ході розслідування кримінального провадження № 0000378, зобов`язати органи досудового слідства внести до ЄРДР відомості, які були повідомлені ним слідчим органам 06.02.2013 року, 21.02.2013 року, 02.09.2013 року.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею правильно прийнято рішення про пропущення ОСОБА_7 строку звернення зі скаргою до слідчого судді на бездіяльність слідчого по невнесенню ним до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, так як відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею обґрунтовано прийнято рішення про порушення ОСОБА_7 строків звернення зі скаргою про невнесення до ЄРДР відомостей, які викладені у вказаних вище заявах, оскільки ці строки сплинули відповідно 17.02.2013 року, 04.03.2013 року, і 13.09.2013 року, і враховуючи, що ОСОБА_7 не порушує питання про поновлення цих строків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення скарги її автору.

Крім того встановлено, що 12.05.2014 року ОСОБА_7 звернувся з заявою до слідчого судді, і просить в ній зобов`язати слідчого повідомити про підозру особам, які скоїли незаконні дії по відношенні до нього; провести огляд місця події з залученням фахівців; призупинити будь-які дії «юридичного і механічного характеру» з ? частиною земельної ділянки АДРЕСА_1 незаконно зайнятою власником земельної ділянки № 29 до вирішення питання по суті кримінального провадження та прийняття законного судового рішення; долучити до матеріалів цивільну справу № 635/11041/13Ц за позовом ОСОБА_8 , та скаргу від 08.01.2013 року по справі № 635/2154/14к, а також скасувати ухвалу слідчого судді в частині зазначення в її мотивувальній частини про обвинувачення ОСОБА_7 в наданні ним суду неправдивих показів.

Слідчий суддя відмовив у відкритті провадження стосовно цих вимог. Апеляційний суд погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Так, у відповідності до частини 1 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Апеляційний суд вважає, що зобов`язання слідчого повідомити про підозру особам, які скоїли незаконні дії по відношенні до потерпілого; «зупинення будь-якої дії юридичного і механічного характеру» з ? частиною земельної ділянки 27 по вул. Весняній в селі Черкаські тишки Харківського району Харківської області до вирішення питання по суті кримінального провадження є не слідчими діями, а процесуальними рішеннями, неприйняття яких слідчим відповідно до норм Кримінального процесуального законодавства не може бути оскаржена до слідчого судді.

Разом з тим, такі слідчі дії, як проведення огляду місця події з залученням фахівців; долучення до матеріалів провадження цивільної справи та скарг є слідчими діями і відмова у їх проведенні може бути оскаржена до слідчого судді тільки у разі відмови слідчим у задоволенні клопотання про проведення цих слідчих дій.

При цьому статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Апеляційний суд вважає, що у розумінні вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді може бути оскаржено саме рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, яке повинно бути оформлено відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 КПК України постановою.

Оскільки ОСОБА_7 у зверненні до слідчого судді не скаржиться на не розгляд слідчим його клопотання як учасника кримінального провадження про проведення певних слідчих дій, а вважає незаконним нездійснення останнім проведення огляду місця поді, а також не приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000378 цивільної справи та скарг ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 не посилається на конкретне процесуальне рішення слідчого і не повідомляє, чи взагалі він звертався із таким клопотанням до слідчого і чи є таке рішення слідчого, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відмову у відкритті провадження за цими вимогами не суперечить обставинам справи та вимогам ч. 4 ст. 304 КПК України.

Розглядаючи вимоги ОСОБА_7 , викладені ним 21.07.2014 року у доповненнях до апеляційної скарги в частині скасування «зазначення в мотивувальній частини ухвали від 09.07.2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 в наданні ним суду неправдивих показів», апеляційний суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні, оскільки вони не підлягають апеляційному оскарженню у розумінні вимог ст. 309 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 9 липня 2014 року в частині відмови у відкриття провадження та повернення скарги залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді