Провадження № 11-кп/780/545/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 17.06.2015

ВИРОК
Іменем України

«17» червня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_9 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2015 року, за яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз вироком від 09.08.2010 року Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 289, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.06.2013 року з Вінницього виправного центру (№1) УДПтС України у Вінницькій області умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 27 днів,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання у виді 2 років обмеження волі частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 09.08.2010 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно, з урахуванням положень ст. 72 КК України, призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком, 01.09.2013 року приблизно о 06 годині 30 хвилин водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Княжичі-Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області зі сторони села Княжичі в напрямку села Жорнівка, біля мосту через річку Ірпінь проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого, не впоравшись з керуванням, виїхав за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на металевий колесовідбійник, після чого місце пригоди залишив та зник в невідомому напрямку.

В результаті ДТП пасажир автомобіля марки «TOYOTA Prado», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального відділу правої променевої кістки зі зміщенням уламків під кутом, який згідно висновку № 307/Д від 12-27.11.2013 року утворився від дії тупого предмету та відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідно термін більше ніж 21 день.

Не погоджуючись з даним вироком, прокурором, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_9 та заступником прокурора Київської області ОСОБА_10 подано апеляційні скарги, в яких вони просять:

· прокурор який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_9 в апеляційній скарзі з доповненнями до неї просить: вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 місяців 27 днів позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, апелянт вказує, що суд, при призначенні покарання не додержався вимог ст. 65 КК України, а саме не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, неодноразово переховувався від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

· заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить: вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК України, неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання; ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_12 засудити за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, апелянт вказує на систематичність вчинення обвинуваченим злочинів, зневажливе ставлення до закону, правосуддя та суспільних норм, його підвищену небезпеку та явне небажання ставати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, а суд при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання, взагалі не врахував його особу, тяжкість вчиненого злочину та ряд обставин, що мають істотне значення для справи. Крім цього, апелянт вказує, що із змісту ст. 75 КК України вбачається, що суд може звільнити особу від відбування покарання з випробуванням лише за ті злочини, за які таке покарання призначив цим же вироком, а звільнення від відбування покарання, яке призначено іншим вироком суду за інші злочини, при винесенні вироку в порядку ст. 71 КК України за новий злочин не передбачено.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, в підтримку поданої апеляційної скарги, звернення обвинуваченого до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарг, та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які в повному обсязі наведені у вироку, їм дана належна оцінка, та апелянтами вони не оспорюються.

Дії ОСОБА_12 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи винному покарання, суд 1-ї інстанції вказав про врахування ступеню тяжкості та наслідків вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого.

З такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України покарання призначається у межах санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, на думку колегії суддів, суд 1-ї інстанції при призначенні покарання ОСОБА_12 вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався і в їх порушення призначив останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, що не можна в даному випадку визнати справедливим.

Судом 1-ї інстанції недостатньо враховано, що ОСОБА_12 будучи звільненим умовно-достроково, до закінчення цього строку вчинив новий злочин, що свідчить про зневажливе ставлення до закону, правосуддя та суспільних норм, його підвищену небезпеку та явне небажання ставати на шлях виправлення.

Крім цього, із змісту ст. 75 КК України вбачається, що суд може звільнити особу від відбування покарання з випробуванням лише за ті злочини, за які таке покарання призначив цим же вироком. Звільнення судом 1-ї інстанції особи від відбування покарання, яке призначено іншим вироком суду за інші злочини (в даному випадку вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2010 року за ч. 1 ст. 289 КК України), при винесенні вироку в порядку ст. 71 КК України, за новий злочин Законом не передбачено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду 1-ї інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з встановленням іспитового строку, не відповідають вимогам закону, що потягло за собою його невірне застосування, та необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, а вирок суду 1-ї інстанції скасувати в частині звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання, ухваливши по справі свій вирок. При цьому колегія суддів приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах позбавлення волі на строк, встановлений судом 1-ї інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_9 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2015 року стосовно ОСОБА_14 в частині застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 75, 76 КК України скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині новий вирок.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання у виді 2 років обмеження волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 09.08.2010 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно, з урахуванням положень ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_15 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк покарання ОСОБА_15 рахувати з дня його фактичного затримання.

В іншій частині вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2015 року залишити без зміни.

На вирок суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ