Справа № 317/1043/15-к
пр.№ 1-кп/317/140/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001462 від 09.09.2014 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
23.09.1986 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 3 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 2 роки; 18.10.1988 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 215-3 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 43 КК України приєднати часткове не відбуте покарання по вироку від 23.09.1986 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
12.11.1991 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
05.04.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 3 роки з конфіскацією майна;
29.12.1999 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 118, ч. 1 ст. 117, ст. 102, ст. 42, ст. 26 КК України до покарання, у вигляд позбавлення волі на 9 років, дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 122, ст. 42 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 7 років;
29.11.2007 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за 1 ст. 122, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 2 роки;
06.05.2010 року Нікопольським міським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі на 3 роки 5 місяців;
23.03.2011 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинути покаранням вироку Нікопольського міського районного суду від 06.05.2010 до позбавлення волі на 3 роки 5 місяців, відбував покарання в П`ятихатській ВК № 122, по відбуттю строку покарання звільнений 27.06.2013 року, на теперішній час судимість знята та не погашена,
підозрюваний у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

08.09.2014 приблизно о 12:30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи раніше засудженим за скоєння тяжкого корисного злочину судимість за який не погашена, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, викрав кулон з ланцюжком, які висіли на стіні, загальною вартістю 399грн. 00 коп., після чого виніс його за територію домоволодіння, тим самим отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, тобто викрав його.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
27 березня 2015 року під час досудового слідства, обвинувачений повністю визнав свою провину, між обвинуваченою та потерпілою була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно наданої суду разом з обвинувальним актом угоди про примирення обвинувачена та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, у вигляді позбавлення волі на строк два роки та на підставі ст.. 75 КК України звільнити його від реального відбуття покарання з випробуванням на один рік шість місяців, із застосуванням до нього положень ст.. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої степені тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п.1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджуються на призначення узгодженої міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 27 березня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1