Справа № 11а-322/2007р Головуючий у 1
інстанції: Ванчак Л.А.
ч.1, 309 ч.2 КК Доповідач: Макойди З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня 24 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:
Макойди З.М. Суддів: Макарова Ю.М., Галина В.П. з участю прокурора Свореня М.М.
захисника ОСОБА_1

розглянули у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією
ОСОБА_2

на вирок
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 06 листопада 2006 року

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Борислава, житель АДРЕСА_1, громадянин
України, українець, з середньою освітою, не одружений, до арешту не працював, раніше
неодноразово судимий,

засуджений за
ст. 121 ч.1 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення волі;

- за ст. 309 ч.2 КК України на 3 (три) роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим покаранням остаточно ОСОБА_2 призначено покарання 5(п'ять) років
позбавлення волі.

Засуджений
перебуває під вартою з 22 липня 2006 року.

По справі вирішено питання речових доказів, та стягнуті
судові витрати у сумі 265 гривень 89 копійок.

Крім цього, задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 і стягнуто в
його користь із засудженого ОСОБА_2 8000 тисяч гривень моральної шкоди та 500
гривень за надання юридичної допомоги адвокатом.

ОСОБА_2 визнаний
винним та засуджений за те, що він 22 жовтня 2005 року близько 23 години
знаходячись в приміщенні будинку „Просвіта", що в с

Попелі,
Дрогобицького району, Львівської області, де під час конфлікту, який виник між
потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4, умисно наніс
ОСОБА_3 два удари ножем в ділянку живота, після цього на вулиці теж наніс ще
два удари ножем в ділянку живота, в результаті чого спричинив ОСОБА_3 тяжкі
тілесні ушкодження.

Крім цього, в ОСОБА_2 під час
затримання працівниками міліції 22 липня 2006 року у м. Дрогобичі на вул.
Котляревського, та його обшуку, було вилучено медичний шприц, в якому
знаходилось 0.37 грама особливо небезпечного наркотичного засобу, який він
незаконно зберігав без мети збуту.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду щодо нього скасувати, а
справу направити для проведення додаткового розслідування. Зазначає, що
обвинувачення у спричиненні потерпілому ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень є
сфальсифікованими слідчим, на час події в нього є алібі, а на ножі не виявлені
відбитки пальців його руки. Щодо обвинувачення у зберіганні без мети збуту
наркотичного засобу, то таке він визнає і вважає, що вирок в цій частині є
законним.

В запереченні на апеляцію державний обвинувач ОСОБА_5 зазначає, що вирок
суду є законним та обґрунтованим, а апеляція засудженого ОСОБА_2 безпідставною,
так як по справі зібрано достатньо доказів вини останнього, потерпілий і
очевидці події вказують на нього, як на особу, який спричинив ножем тілесні
ушкодження ОСОБА_3 і які відносяться до тяжких.

Вислухавши доповідача, виступи засудженого ОСОБА_2 та захисника
ОСОБА_1, які підтримали апеляцію і просили її задоволити з підстав викладених в
ній, а саме вирок суду в частині засудження за ст. 121 ч.1 КК України скасувати
і справу в цій частині направити для проведення додаткового розслідування,
міркування прокурора про залишення вироку суду щодо ОСОБА_2 без змін, а його
апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши
доводи зазначені в апеляції, колегія суддів вважає, що така до задоволення не
підлягає із наступних підстав.

Зокрема, ОСОБА_2
у судовому засіданні винуватість визнав частково та пояснив про те, що у
день події, а саме 22.10.2005 року разом з обома Петречківими знаходився
недалеко від будинку „Просвіта" с
Попелі, де відбувалась бійка, між ким не знав і було темно, після чого відчув
удар по голові та втратив свідомість. Потерпілому ОСОБА_3 він жодних ударів не
наносив.

Визнав
винуватість щодо зберігання наркотичних засобів.

В апеляції крім наведеного, ОСОБА_2 зазначає те, що суд показання одних свідків взяв до
уваги, а інших критично оцінив.

Однак такі доводи апелятора є голослівними, оскільки суд оцінив в
сукупності всі докази по справі, в тому числі і цих свідків.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 настоює на тому, що саме ОСОБА_2 наніс йому
ножові поранення від чого він втратив свідомість.

Крім цього зазначив, що після нанесення ударів ножем, відібрав його від
ОСОБА_2 та
передав ОСОБА_6, а вже
потім втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_7, брат потерпілого, пояснив, що взнав про
нанесення брату ножових поранень ОСОБА_2 і ніж йому передав ОСОБА_7, в свою чергу він віддав його батькові.

Свідок ОСОБА_7
дав показання про те, що бачив бійку між потерпілим та ОСОБА_2, намагався
припинити її, розтягував їх і це було в приміщенні, а коли вибігли на вулицю,
то побачив як потерпілий викрутив останньому руку забрав в нього ніж та передав
йому, при цьому сказав, що його поранили.

Свідок За ОСОБА_8 пояснив, що побачив потерпілого, який присів та повідомив
про те, що порізав його „ОСОБА_9", тобто ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10
дала аналогічні показання.

Таким чином суд вірно надав віри показанням потерпілого
та вказаних свідків про те, що останнього порізав ОСОБА_2, спричинивши йому
тяжкі тілесні ушкодження, оскільки такі відповідають фактичним обставинам
справи, є об'єктивними, та підтверджуються і письмовими документами.

Зокрема з висновку судово - медичної експертизи вбачається, що потерпілому
ОСОБА_3 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото
- різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки та внутрішньою
кровотечею в черевну порожнину, трьох колото - різаних ран передньої черевної
стінки ( а.с. 39 - 40).

З Висновку медико - криміналістичної експертизи від 14. 08. 2006 року
вбачається, що пошкодження на одязі потерпілого могли бути спричинені клинком
ножа наданого на експертизу ( а.с. 77 - 84).

З висновку криміналістичної експертизи вбачається, що ніж, яким було
заподіяно ножові поранення ОСОБА_3 є побутовим і не являється холодною зброєю (
а.с. 97 - 101).

Водночас суд також оцінив і показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, де останні заперечували перебування ОСОБА_2 в приміщенні будинку
„Просвіта", та правильно не надав їм віри, оскільки ці показання
суперечать обставинам справи, є супереч.1ивими, спростовуються наведеними
доказами та крім цього свідки зацікавлені у вирішенні справи.

За клопотанням ОСОБА_2 були допитані і додаткові свідки, це ОСОБА_15,
ОСОБА_16, які були на дискотеці нетривалий час, жодної бійки не бачили, тому
суд теж правильно оцінив показання цих свідків.

Все це свідчить про те, що в сукупності зібраних доказів, які наведені
вище, суд вірно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував
дії ОСОБА_2 за ст.ст. 121 ч.1, 309 ч.2 КК України, як умисне заподіяння тяжких
тілесних ушкоджень потерпілому та незаконне, повторно, зберігання наркотичного
засобу без мети збуту.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 суд врахував особу засудженого, пом'якшуючі
та обтяжуючі вину обставини, наслідки вчиненого злочину та призначив покарання,
яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, тому підстав для зміни такого
покарання у колегії немає.

Також суд правильно вирішив питання речових доказів, судових витрат та
цивільного позову.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2006 року
щодо нього - без змін.