У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Мороза М.А.

розглянула в судовому засіданні 29 березня 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2
на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2006
року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово судимого,
останнього разу -

17 серпня 2005 року за ч.
1 ст. 309 КК України

на два роки позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України

звільненого від відбування
покарання

з випробуванням на два
роки,

за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення
волі, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно йому
призначено чотири роки чотири місяці позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

судимого 14 жовтня 2005
року за ч. 1 ст. 162

КК України на один рік
виправних робіт,

за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення
волі, за ч. 1 ст. 162 КК України на один рік обмеження волі, на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів йому призначено чотири роки позбавлення волі,
а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно йому призначено
чотири роки два місяці позбавлення волі.

Постановлено
стягнути на відшкодування матеріальної шкоди солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2.607 грн., з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
340 грн. 56 коп. і на користь Сядринського споживчого товариства 1.284 грн. 10
коп., а також з ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6
441 грн. 14 коп. і на користь Сосницького споживчого товариства 249 грн. 87
коп.

Суд
визнав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 винуватими у тому, вони 21 грудня 2005 року за
попередньою змовою з ОСОБА_3 вчинили крадіжку майна з приміщення
магазину приватного підприємця ОСОБА_4, що по АДРЕСА_1, на суму 5.134 грн.

Уночі 2 січня 2006 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 з приміщення
магазину НОМЕР_1, що в АДРЕСА_2, вчинили крадіжку майна Сядринського споживчого
товариства на суму 1.284 грн. 10 коп., а також майна приватного підприємця
ОСОБА_5 на суму 853 грн. 62 коп.

2 січня 2006 року ОСОБА_2
незаконно проник до приміщення магазину, АДРЕСА_3, вчинив крадіжку майна
Сосницького споживчого товариства 249 грн. 87 коп., а також майна приватного
підприємця ОСОБА_6 на суму 191 грн. 27 коп.

Ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської області від 14 вересня 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 змінено. Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст.
185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків - на чотири роки позбавлення волі. ОСОБА_2
постановлено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки вісім
місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України - до покарання,
призначеного судом, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів - на
три роки вісім місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків - на чотири роки позбавлення волі. У решті вирок залишено
без зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок та ухвалу щодо нього
змінити, пом'якшити покарання, застосувавши правила ст. 69 КК України.
Твердить, що суд безпідставно не взяв до уваги ряд обставин, які пом'якшують
його покарання. Крім того, на його думку, органом досудового слідства і судом
було допущено істотні порушення норм КПК, однобічність і неповноту, внаслідок
чого не всі винуваті у злочинах особи були притягнуті до кримінальної
відповідальності. Засуджений
ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі порушує аналогічне питання про зміну вироку й
ухвали щодо нього та пом'якшення покарання. Зазначає, що суд не звернув уваги
на пом'якшуючі покарання обставини. Також твердить, що досудове і судове
слідство були проведені однобічно й неповно, до злочину причетні ще й інші
особи, які залишилися непокараними.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_3, щодо якої судові рішення не оскаржуються і касаційне
подання не принесено.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони
не підлягають задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням
в інше приміщення, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а
ОСОБА_2, крім того, у незаконному проникненні до іншого володіння особи,
матеріалами справи доведена.

На
досудовому і в суді самі засуджені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 твердили про те, коли і з ким вчиняли крадіжки з приміщень
магазинів, розташованих на території Чернігівської області. Крім того, ОСОБА_2,
погоджуючись зі зміненим у суді обвинуваченням, визнав свою вину і в
незаконному проникненні до володіння особи у АДРЕСА_3.

Виходячи
з цього та беручи до уваги, що учасники судового розгляду, у тому числі
засуджені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не оспорювали доказів стосовно фактичних обставин
справи і розміру викраденого та правильно розуміли зміст цих обставин,
переконавшись у добровільності й істинності їхніх позицій, місцевий суд,
роз'яснивши їм суть положень ст. 299 КПК України, розглянув справу за цією
процедурою.

Тому
вказівка засуджених у касаційних скаргах на однобічність і неповноту судового
розгляду є безпідставною.

Кваліфікація
злочинних дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ч. 3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_2, крім того,
за ч. 1 ст. 162 КК України, є правильною.

Покарання ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з урахуванням змін, внесених
судом апеляційної інстанції, призначено у відповідності з вимогами закону. Воно
є необхідним і достатнім для виправлення кожного з них і попередження нових
злочинів. Колегія суддів не має підстав для подальшого пом'якшення покарання
засудженим чи застосування до них правил ст. 69 КК України.

Будь-яких
даних про порушення органом досудового слідства чи судом норм КПК України, у
тому числі тих, які регулюють право на захист, на що вказується у касаційній
скарзі, не встановлено.

Ураховуючи наведене,
колегія суддів не знаходить підстав для призначення кримінальної справи до
касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384
КПК України.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженим
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в задоволенні касаційних скарг.

Судді: