Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3943/15-к
Провадження № 1-кп/644/318/15

ВИРОК
іменем України
14 травня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: прокурорів прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , секретаря ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду кримінальне провадження № 00000243 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волохів Яр Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимий: 18.03.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України Орджонікідзевським районним судом м. Харкова до штрафу у розмірі 1700 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України
встановив:
19.01.2015 року приблизно о 19 годині ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. 2-ї П`ятирічки біля б. 18, в ході бесіди з раніше незнайомим малолітнім ОСОБА_8 , 2003 року народження, з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, представившись працівником міліції - ОСОБА_9 , сказав ОСОБА_8 , що треба перевірити його мобільний телефон «Леново А 328 Т» на предмет того, чи не викрадений він та де саме було його придбано. Після цього, ОСОБА_8 вважаючи, що ОСОБА_7 є працівником міліції, передав йому свій мобільний телефон. ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон у себе в руках, сказав ОСОБА_8 , щоб він приніс документи на цей мобільний телефон, після чого ОСОБА_8 направився до місця свого мешкання за документами, а ОСОБА_7 в цей час зник з місця скоєння злочину, та розпорядився майном за власним розсудом, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 (законний представник ОСОБА_8 ) на суму 1 385 гривень.
Крім того, 23.01.2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_7 знаходився поблизу зупинки громадського транспорту по пр. Косіора 99 в м. Харкові де підійшов до раніше знайомого ОСОБА_11 . Під час розмови ОСОБА_7 побачив у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Леново А398»,який знаходився у останнього на торгівельному прилавку. Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, непомітно для присутніх осіб, скоїв крадіжку вказаного мобільного телефону, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_11 на суму 1 214 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.
Крім того, 28.01.2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту по пр. Фрунзе в м. Харкові, в ході бесіди з раніше незнайомим ОСОБА_12 , із корисливих мотивів, повторно, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, скориставшись станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 , запропонував останньому віддати мобільний телефон марки «Самсунг С3782» оскільки він крадений та не належить ОСОБА_12 .. ОСОБА_12 на вимогу ОСОБА_7 віддав свій мобільний телефон марки «Самсунг С3782», після чого ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину та розпорядився майном за власним розсудом, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на суму 450 гривень.
Крім того, 29.01.2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_7 , знаходився по пр. Фрунзе в м. Харкові, де побачив раніше незнайому дівчину із якою познайомився. Малознайома дівчина на ім`я ОСОБА_13 , під час розмови з ним, попрохала потримати її речі, щоб знайти в кармані своєї куртки гроші, при цьому ОСОБА_5 віддала в руки ОСОБА_7 свої речі із карману, а саме: мобільний телефон марки «Нокія 220» та ключі від своєї квартири. ОСОБА_7 , взявши дані речі, побачив, що її мобільний телефон марки «Нокія 220» вимкнутий. Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із корисливих мотивів, діючи повторно, поклав до карману своєї куртки мобільний телефон марки «Нокія 220», який належав ОСОБА_5 та віддав останній лише ключі від квартири, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 401 гривня. У подальшому ОСОБА_7 провів до квартири ОСОБА_5 .. Знаходячись в даній квартирі протягом 5 хвилин, ОСОБА_7 познайомився з раніше йому невідомим ОСОБА_4 , який також мешкав за цією адресою. Після цього ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 вийшли на вулицю. Під час розмови біля під`їзду ОСОБА_5 добровільно віддала ОСОБА_7 ключі від своєї квартири та під`їзду, оскільки останній повідомив, що він можливо загубив свої документи і йому необхідно зайти знову, для того щоб встановити їх місцезнаходження, після чого ОСОБА_7 залишив зв`язку ключів у себе у кишені.
Крім того, 30.01.2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_7 зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_14 , якому 29.01.2015 року по мобільному телефону повідомив, що можна вчинити крадіжку і останній погодився на це. ОСОБА_7 за попередньою змовою із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_14 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, діючи повторно, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , після чого невстановлена особа на ім`я ОСОБА_14 попрямував до кімнати 23 для того, щоб вивести ОСОБА_4 із кімнати, де він мешкав разом із ОСОБА_5 , і таким чином усунути перешкоду для скоєння крадіжки. Після того, як невстановлена особа на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_4 вийшли із під`їзду, ОСОБА_7 , побачивши це, маючи при собі ключі, переконавшись, що в кімнаті нікого не має, без перешкод зайшов до кімнати та скоїв крадіжку майна що належало ОСОБА_15 , а саме: ноутбук марки «Леново» вартістю 7895 грн. та ДВД-плеєр марки «EVD» вартістю 304 грн., спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8199 грн., та крадіжку майна, що належало ОСОБА_4 , а саме, мобільний телефон марки «Нокія 105» вартістю 266 грн, чим спричини останньому матеріальну шкоду в розмірі вартості викраденого майна.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та просив не досліджувати докази, щодо тих обставин злочинів, які ним не оспорюються, проти чого не заперечували інші учасники судового провадження, при цьому суд переконався, що обвинувачений та потерпілі цілком розуміють положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю і його дії підлягають кваліфікації:
по епізоду від 19.01.2015 року - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно та за ч. 1 ст. 353 КК України, як самовільне привласнення владних повноважень, поєднане із вчиненням злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України;

по епізодам від 23.01.2015 року та 29.01.2015 року - за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;
по епізоду від 28.01.2015 року за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно;

по епізоду від 30.01.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про особу ОСОБА_7 , який раніш судимий за вчинення злочину проти власності, не одружений, не працює, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є визнання вини у вчинених злочинах.
Обставинами, які обтяжують покарання підсудного, є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітньої особи.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що доцільним остаточним покаранням за вчинені злочини буде позбавлення волі обвинуваченого з застосуванням, при визначенні покарання за сукупністю злочинів, принципу поглинання більш суворим покаранням менш суворого.
Цивільні позови підлягають задоволенню в зв`язку з їх визнанням цивільним відповідачем.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за вчинене:
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 353 КК України - у виді 1 року обмеження волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання рахувати ОСОБА_7 з часу його фактичного затримання.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Харківському СІЗО, залишити до вступу вироку в законну силу.
Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 575 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 900 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 8000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути ОСОБА_7 на користь Державного бюджету України 1177,76 грн. судових витрат на проведення судових товарознавчих експертиз.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1