А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.03.2015 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за № 11-кп/777/75/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2014 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Нова Ушиця
Новоушинського району Хмельницької області,
мешканця
раніше не судимого,
громадянина України,-
засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.
Строк відбуття покарання щодо ОСОБА_7 постановлено судом розпочати обчислювати з 18 червня 2014 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили судом залишено попередній тримання під вартою.
Вирішено судом питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 16 червня 2014 року приблизно о 10-ій годині, знаходячись на пасовищі в урочищі «Копань» неподалік вул. Пушкіна в с. Завидово Мукачівського району Закарпатської області під час сварки, яка виникла між ним та потерпілою ОСОБА_8 , умисно наніс останній удар долонею руки в голову, внаслідок якого вона впала на землю.
Після цього ОСОБА_7 продовжував наносити потерпілій удари ногою, рукою в різні частини тіла, заподіявши їй тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило її смерть.
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вказаного судового рішення як надто суворого та призначення щодо нього покарання із застосовуванням вимог ст. 69 КК України.
Посилається на те, що судом першої інстанції, при призначенні щодо нього покарання, не враховано в достатній мірі пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, те, що він щиро розкаявся у вчиненому ним злочині, активно сприяв його розкриттю, потерпілий ОСОБА_9 претензій матеріального характеру до нього не має.
При цьому просить врахувати і ті обставини, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала у стані алкогольного сп`яніння і була ініціатором конфлікту між ними.
Доведеність вини, правильність кваліфікації судом його суспільно небезпечних дій ОСОБА_7 не оспорює.
У заперечені на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок щодо нього без змін, посилаючись на те, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Призначаючи покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції, згідно ст. 65 КК України, роз`яснення даного в п.п. 1,3 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого винним кримінального правопорушення, суд врахував класифікацію вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, його особливості й обставини вчинення.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд належним чином з`ясував його поведінку до вчинення злочину, його минуле й призначив покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції, при призначенні щодо нього покарання, не враховані в достатній мірі пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, потерпілий щодо нього претензій матеріального характеру немає, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з судового рішення убачається, що саме із урахуванням наведених обставин щодо обвинуваченого призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією норми матеріального закону за яким його засуджено.
При цьому судом обґрунтовано враховано й ту обставину, що ОСОБА_7 вчинено умисний тяжкий злочин, внаслідок якого сталася смерть потерпілої.
Посилання ОСОБА_7 на те, що потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння й була ініціатором конфлікту, що і призвело до трагічних наслідків, не можуть бути прийняті до уваги для застосування щодо нього вимог ст. 69 КК України, оскільки така поведінка потерпілої не була підставою для нанесення їй лежачій численних ударів рукою, ногою в різні частини тіла й заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження внаслідок якого сталася її смерть.
З урахуванням наведеного не можуть бути прийняті до уваги, як на підставу зміни вироку в частині призначеного покарання, й посилання ОСОБА_7 про призначення щодо нього занадто суворого покарання.
Враховуючи наведене підстав для змін чи скасування судового рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 апеляційний суд не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: