У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Кармазіна Ю.М.,

за участю прокурора засудженого

Сорокіної О.А., ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 19
лютого 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника
прокурора Херсонської області на вирок Великолепетиського
районного суду Херсонської області від 6 липня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

- за ч.3 ст.
286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
на 2 роки.

Відповідно
до ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на підставі ст. 76
КК України обов'язку повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи.

За
вироком суду ОСОБА_1
засуджено за те, що він
15.09.2006 року близько
19.30 год. на 66 км 300 м автошляху "Кам'янка Дніпровська
- Велика Лепетиха - Каховка" на території Великолепетиського району
Херсонської області, керуючи автомобілем "DAEWOO
SENS" і рухаючись нагору
по правій смузі у бік м. Каховка, порушив п.п."в" п.14.2, п.п."г"
п.14.6
Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну
смугу, де скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-2109 під
керуванням ОСОБА_2, який
рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого водій та
пасажир автомобіля ВАЗ-2109
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження,
від яких настала
їх смерть, а пасажир автомобіля "DAEWOO
SENS" ОСОБА_4
отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У
апеляційному порядку вирок не переглядався.

У касаційному поданні заступник
прокурора Херсонської області стверджує, що призначене ОСОБА_1 покарання із
застосуванням ст.75 КК України є м'яким. Окрім того, вказує, що суд усупереч
ст.77 КК України звільнив ОСОБА_1 від відбування додаткового покарання у виді
позбавлення права керувати транспортними засобами. Просить вирок суду щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора на
підтримання касаційного подання, пояснення засудженого ОСОБА_1, який просив касаційне
подання залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується доказами, дослідженими
судом, і не заперечується у касаційному поданні.

Дії засудженого правильно
кваліфіковано за ч.3 ст. 286 КК України.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Покарання ОСОБА_1 за вчинений
злочин призначено відповідно до вимог ст.ст. 65, 69, 75 КК України з
урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та
пом'якшуючих покарання обставин.

Зокрема, судом було ураховано те, що ОСОБА_1 злочин учинив вперше, за
місцем проживання, роботи, військової служби характеризувався виключно
позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходився, перебував у
контингенті миротворчих сил в республіці Ірак, мав на утриманні малолітню
дитину, 31.01.2003 року народження, та вагітну дружину, повністю визнав свою
вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно частково відшкодував завдану
шкоду, що визнано пом'якшуючими його покарання обставинами. Також суд урахував й те, що ОСОБА_1 вчинено
злочин з необережності, засуджений має інвалідність 2 групи, потерпілі в
судовому засіданні просили не позбавляти
його волі.

Як видно з наданих суду касаційної інстанції документів, у ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась друга дитина, яка разом із його старшою донькою та
дружиною, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, знаходяться на його
утриманні; засуджений позитивно характеризується за місцем роботи і
керівництвом кримінально-виконавчої інспекції за місцем відбування покарання,
вживає заходів для подальшого відшкодування заподіяної потерпілим шкоди.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, з яким погоджується і
колегія суддів, про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування основного покарання.

Твердження прокурора про те, що суд на підставі ст. 75 КК України звільнив
ОСОБА_1 не тільки від основного, а й від додаткового покарання у виді
позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, є
безпідставним, оскільки суд при постановленні вироку керувався вимогами ст.ст.
75, 77 КК України, згідно з якими
допускається звільнення від відбування
з випробуванням тільки основного
покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а
додаткове покарання у виді позбавлення
права керувати транспортними засобами виконується реально.

Як видно з наданого протоколу від
07.08.2007 року, вирок суду щодо ОСОБА_1 в частині позбавлення його права
керувати транспортними засобами строком на 2 роки був звернутий до виконання
судом і фактично виконаний - у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія.

Те, що ОСОБА_1 вчинив особливо тяжкий злочин, було
взято до уваги судом при призначенні засудженому покарання. Ця обставина не є
перешкодою для застосування ст. 75 КК України.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_1 не відшкодована потерпілій ОСОБА_5
матеріальна шкода у розмірі 128733 грн.,
безпідставні, оскільки, як убачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_5 заявляла позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму
28733 грн., частина з яких їй добровільно відшкодована засудженим, та про
відшкодування моральної шкоди на суму 100000 грн.. ОСОБА_1 цей позов визнав повністю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 із
застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України покарання є необхідним й достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати призначене покарання м'яким немає.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне
подання заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, а
вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 6 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Кармазін Ю.М.