Справа № 357/9333/15-к
1-кп/357/670/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

при проведенні підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №002331 від 09.06.2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України з угодою про примирення надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 30.06.2015 р.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 08.06.2015 р. близько 11 год. 20 хв., маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, впевнившись в тому, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, перебуваючи біля входу в магазин «Коханка», в м. Узин по вул. Волі, 14/9, вчинив крадіжку велосипеда марки «Україна», вартістю 450 грн. належного потерпілій ОСОБА_4 , який знаходився поряд з магазином.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження

підтримали надану з матеріалами провадження угоду про примирення, укладену 24 червня 2015 р. між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468,469,471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюються, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність цивільного позову, а також узгодили покарання обвинуваченому у виді у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілій та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, зокрема найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу, наслідки невиконання дата її укладення та підписи сторін.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 і потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Речовий доказ велосипед, який передано потерпілій на зберігання необхідно залишити останній по-приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 24 червня 2015 р., укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №002331 від 09.06.2015 р. між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання-2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Білоцерківський РВВС за місцем проживання обвинуваченого.

Речовий доказ велосипед марки «Україна» залишити потерпілій ОСОБА_4 по-приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1