ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-8003 ск 14
П О С Т А Н О В А

22 травня 2015 року м. Київ

Суддя Cудової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 про порушення кримінальної справи щодо померлого судового експерта ОСОБА_3 за ст. 356 КК України відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись істотні порушення кримінально-процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і направлення справи за її скаргою на новий судовий розгляд.

Перевіривши касаційну скаргу, вважаю, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) касаційну скаргу слід визнати такою, що не підлягає розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року касаційні скарги на вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, і постановлені щодо них ухвали апеляційного суду, крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, можуть бути подані протягом трьох місяців після набрання ними законної сили.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 401, ч. 2 ст. 402 КПК України (1960 року), зазначені рішення набирають законної сили негайно після оголошення ухвали апеляційного суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пропущений строк на касаційне оскарження відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 КПК України (1960 року), судом, який виніс оскаржуване рішення.

Постанова та ухвала, які оскаржуються ОСОБА_2, набрали законної сили 04 листопада 2014 року і строк на їх касаційне оскарження, передбачений ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року), сплинув 05 лютого 2015 року.

Касаційна скарга подана ОСОБА_2 за межами зазначеного строку і питання про його відновлення у порядку, передбаченому ст. 353 КПК України (1960 року), не вирішено.

Натомість, автор скарги подала на адресу суду касаційної інстанції заяву, у якій зазначає, що строк на оскарження нею не порушено через несвоєчасність вручення їй копій постанов суду від 06 лютого 2015 року про відмову у витребуванні справи та від 09 квітня 2015 року про визнання її касаційної скарги такою, що не підлягає розгляду.

Однак зазначені доводи не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону.

Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України від 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у витребуванні матеріалів справи за її касаційною скаргою на ці ж самі судові рішення у зв'язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 350 КПК України (1960 року) і надано строк для усунення недоліків.

Протягом встановленого строку ОСОБА_2 звернулася до суду з повторною касаційною скаргою, за якою постановою судді від 06 лютого 2015 року відмовлено у витребуванні справи через неусунення вказаних судом недоліків за змістом скарги.

19 березня 2015 року, вже за межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року), ОСОБА_2 знову подала касаційну скаргу, яку постановою судді від 09 квітня 2015 року визнано такою, що не підлягає розгляду.

У силу положень ч. 2 ст. 386, ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року), час вручення скаржниці постанов від 06 лютого та 19 березня 2015 року не впливає на перебіг строку на касаційне оскарження. Після прийняття суддею рішення про відмову у витребуванні справи за касаційною скаргою, повторно поданою на усунення вказаних судом недоліків, такий строк обчислюється не з моменту отримання автором скарги копій відповідних постанов, а у загальному порядку - з моменту набрання законної сили судовими рішеннями, що оскаржуються.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) у разі подачі скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року), п. 15 розділу ХІ КПК України, -

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу ОСОБА_2 визнати такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4