справа № 462/8212/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городок Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, інваліда ІІІ групи, непрацюючого, невійськовозобовязаного, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 13.11.2014 року близько 17.00 год., знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К» за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 302, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, намагався викрасти чоловічі окуляри марки «OZZIE», вартістю 425 грн., для чого заховав даний товар під штани та, не оплативши його вартості, проніс повз касовий контроль, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету за межами кас.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.39), неодружений, не працює, є інвалідом ІІІ групи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.03.2010 року, на обліку в наркотичному та психоневрологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.45, 46), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк.42).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку представника потерпілого ОСОБА_4 , який зазначив, що матеріальну шкоду, завдану злочином відшкодовано в повному обсязі, а тому претензій до обвинуваченого ТОВ «Епіцентр К»не має, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальних витрати відсутні.
Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
· чоловічі окуляри марки «OZZIE», які передано на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 (матеріали кримінального провадження, арк.29-31), повернути потерпілому ТОВ «Епіцентр К», як власнику;
· інформаційний носій (CD-диск), на якому зафіксовано відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ гіпермаркет «Епіцентр К»за 13.11.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.37-38), залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1