АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ_____________
Справа №
11 -343 2007р. Головуючий
Бойко Г.В. Категорія: постанова
Доповідач: Крамаренко Г.П.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«27» лютого 2007
року судова колегія судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Крамаренко Г.П.

суддів - Грошевої О.Ю.,
Сіліна А.Б.

з участю прокурора - Крєст'янінової
І.А.

заявника - ОСОБА_1.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляцію ОСОБА_1. на постанову
Зачепилівського районного суду Харківської області від 18 січня 2007
року, -

встановила:

ОСОБА_1. звернувся до суду з клопотанням про відновлення строку на
касаційне оскарження постанови Зачепилівського районного суду Харківської
області від 07.12.2001
року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 29.03.2002 року, який він вважає пропущеним не з його вини, тому що він звертався з
касаційними скаргами в Верховний Суд України і постановою від 23.05.2002 року йому було відмовлено у витребуванні кримінальної справи відповідно до
ст.384 КПК України, оскільки він не був тією особою, яка вправі поставити
питання про перевірку справи в касаційному порядку. Але в ст.384 КПК України
були внесені зміни і він подав чергову касаційну

скаргу до
Верховного Суду України, який направив її до Зачепилівського районного суду для
вирішення питання про відновлення строку, що підтверджується листом від 20.03.2006 року.

Постановою суду від 18
січня 2007 року в задоволенні
клопотання ОСОБА_1. відмовлено за відсутністю поважних причин пропуску строку.
Постанову Зачепилівського суду від 07.12.2001 року про закриття справи за його заявою у зв'язку з відсутністю складу
злочину ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку і ухвалою апеляційного суду від
29.03.2002
року його апеляція залишена без задоволення, а постанова
суду - без зміни. За скаргами ОСОБА_1 кримінальна справа вивчалася в прокуратурі
Харківської області і в Генеральній прокуратурі України, у Верховному Суді
України і підстав для перегляду судових рішень в порядку виключного провадження
не вбачається.

Судом не взяті
до уваги посилання ОСОБА_1. на внесені зміни до кримінально-процесуального
кодексу України від 12.01.2006
- року, так як з
урахуванням ст.5 КК України нова редакція ст.384 КПК України не має зворотної
дії у часі.

Згідно рішенню Конституційного Суду України від 05.04.2001р. «дія закону...
не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання
чинності цим законом».

Суд також вказав в постанові на те, що на даний час кримінальна справа
відносно ОСОБА_1. знищена, так як справи з обвинувальним висновком, провадження
по яких закрито судом, зберігаються три роки після набрання постановою про
закриття провадження у справі законної сили.

В апеляції ОСОБА_1. вважає, що постанова суду є незаконною і підлягає
скасуванню за наступними обставинами. Він постійно і своєчасно звертався в
різні органи з метою перегляду його справи, тому строк не вважається на думку
апелянта пропущеним.

ОСОБА_1. також вважає, що суд невірно зробив висновок відносно нової
редакції ст.384 п.5 КПК України, яка на думку суду не має зворотної дії у часі
з урахуванням положення ст.5 Кримінального Кодексу України, тому що положення
КК не застосовуються при вирішенні питань чинності кримінально-процесуального
закону згідно ч.2 ст.З КПК України.

Заслухавши доповідь судді, заявника ОСОБА_1., який підтримав апеляцію;
думку прокурора, що апеляція не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали за
розглядом клопотання заявника та обговоривши наведені в апеляції доводи, судова
колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.4 ст.386 КПК
України строк касаційного оскарження може бути
відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст.353 КПК. Суд розглянув
клопотання ОСОБА_1. в зазначеному порядку, причини пропуску строку не визнав
поважними і відмовив в його відновленні, правильно мотивуючи своє рішення.

Так, суд вказав, що за заявою ОСОБА_1. суд прийняв рішення 07.12.2001 року про закриття кримінальної справи. Матеріали містять дві заяви ОСОБА_1
від 10.09.2001
року і 03.12.2001 року (а.с. 23, 24), в яких він просить суд у зв'язку зі змінами в КПК з 01.09.2001 року не розглядати кримінальну справу по суті, а закрити її в зв'язку з
відсутністю складу злочину.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 03.12.2001 року постановою суду
від 07.12.2001
року кримінальна справа про його обвинувачення по ст.ст. 167 ч.1, 172 ч.1 КК України 1960
року була провадженням закрита у зв'язку з відсутністю
складу злочину. Вказану постанову ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку і
ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.03.2002 року його апеляція залишена без задоволення. ОСОБА_1 25.04.2002 року написав касаційну скаргу на вказані судові рішення і 23.05.2002 року у витребуванні кримінальної справи Верховним Судом України йому
відмовлено, оскільки він не є тією особою, яка вправі поставити питання про
перевірку даної справи в касаційному порядку (а.с. 68).

Згідно ч.2 ст.З КПК України при провадженні в кримінальній справі
застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового розгляду справи. ОСОБА_1. був в статусі
обвинуваченого, щодо якого справу було закрито, задовго до зміненої редакції
ст.384 КПК України і дія цього закону «не може поширюватися на правовідносини,
які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом», про що вказано в
рішенні Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року (справа №
1-16/2001).

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та
інших нормативно-правових актів (частина ч.1 ст.58). Винятки
з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому
нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч.1 ст.58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові
акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Коментований припис стосується усіх законів (а не виключно законів про
кримінальну та адміністративну відповідальність) і усіх інших
нормативно-правових актів, тобто є загальним принципом права.

Таким чином доводи ОСОБА_1. в апеляції про те, що редакція
ст.384 КПК України
від 12.01.2006 року
має зворотню дію в часі є
необгрунтованими і суперечать загальному принципу права неприпустимості зворотної дії в часі законів і усіх інших
нормативно-правових актів.

При таких обставинах у судової колегії відсутні підстави
для скасування постанови судді,
оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.362, 366,
382 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_1. залишити без задоволення, а постанову Зачепилівського районного суду Харківської області
від 18 січня
2007 року по його клопотанню
про поновлення строку на касаційне оскарження
постанови Зачепилівського районного суду від 07.12.2001
року та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 29.03.2002 року - без зміни.