АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Матеріал № 635/1810/14-к Слідчий судя: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/220/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_10 , його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також законного представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2014 року.

Цією ухвалою до ОСОБА_10 , 1997 року народження, громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187 та ч.4 ст. 296 КК України, -

- застосований за клопотанням слідчого запобіжний захід - тримання під вартою на шістдесят днів до 19 години 05 хвилин 27 квітня 2014 року.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та на тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання винним в цих правопорушеннях, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 3,5 ст. 177 КПК України та на неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційних скаргах ОСОБА_10 , його законний представник ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 й ОСОБА_9 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому захисник ОСОБА_9 вважає, що дії ОСОБА_10 неправильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, а тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є обґрунтованим, а апелянти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 посилаються на те, що останній є неповнолітнім, а також інвалідом дитинства, має постійне місце проживання, проживає разом з батьками, які мають на нього вплив, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, від органів досудового розслідування не переховувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення законного представника неповнолітнього обвинуваченого, ОСОБА_7 , та захисників ОСОБА_8 й ОСОБА_9 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав що апеляційні скарги задоволенню не підлягають та дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляційних скарг.

ОСОБА_10 повідомлено про підозру у хуліганстві та розбійному нападі, вчинених з таких обставин.

26 лютого 2014 року приблизно об 11-45 год. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні торгівельної палатки Чернігівське по вул. Леонівській в м. Мерефа Харківського району Харківської області, грубо порушуючи правила та норми поведінки у громадському місті, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, став ображати нецензурною лайкою адміністратора ОСОБА_12 та діючи з винятковим цинізмом в присутності сторонніх осіб допустив щодо неї брутальні висловлювання та певні дії в підтвердження цих висловлювань що принижували її жіночу гідність, а потім, вихопивши з-за пояса предмет, який по своєму зовнішньому вигляду відповідав вогнепальній зброї, а саме - револьверу і який потерпіла сприймала як саме такий, став погрожувати їй фізичною розправою, стверджуючи що пристрелить її та інших осіб, які знаходились у вказаному закладі. Однак ОСОБА_12 , скориставшись тим що ОСОБА_10 на деякий час випустив її з поля свого зору, змогла виштовхнути його з приміщення палатки та закрити двері.

Знаходячись біля палатки, приблизно о 12-00 год., ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з тих же спонукань та з особою зухвалістю, став ображати нецензурною лайкою раніше йому невідомого ОСОБА_13 та погрожуючи йому розправою, а саме, що пристрелить його за допомогою того ж предмета, який потерпілий сприймав для себе як бойову зброю, та завдяки втручанню сторонніх осіб зміг сховатись в приміщення вказаної торгівельної палатки.

Після цього ОСОБА_10 близько 12-05 год. того ж дня зайшов до торгівельного павільйону Кулінічи, також розташованому на вул. Леонівській в м. Мерефа, де вчинив сварку з іншим невідомим йому громадянином в присутності продавця ОСОБА_14 , вимоги останньої покинути приміщення павільйону ігнорував, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та виявляючи особливу зухвалість погрожував ОСОБА_14 фізичною розправою заявляючи що пристрелить її за допомогою вищевказаного предмета, який вона сприйняла як бойову зброю, не припиняючи свої протиправні дії протягом 15 хвилин.

Поряд з тим, близько 13-15 год. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля будинку АДРЕСА_1 , підійшов до автомобіля DAEWOO LANOS, в якому знаходився його власник ОСОБА_15 та погрожуючи йому застосуванням того ж предмета, який ОСОБА_15 сприйняв як бойовий револьвер, тобто під погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_15 , вимагав від нього видачу грошей, але вказані протиправні дії ОСОБА_10 були припинені працівниками міліції.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у хуліганських діях та розбійному нападі, вчинених при вищезазначених обставинах, підтверджена сукупністю наявних у кримінальному провадженні доказів та в апеляційних скаргах не заперечується.

При цьому, посилання захисника ОСОБА_9 на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_10 в частині його підозри у хуліганстві не може бути визнане таким, що заслуговує на увагу, оскільки не є предметом дослідження на даній стадії кримінального провадження.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13 січня 2014 року в межах іншого кримінального провадження ОСОБА_10 вже було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння групою осіб за його участю транспортним засобом - автомобілем ВАЗ - 2101, що мало місце 7 січня 2014 року.

Але вказане не вплинуло на розвиток правової свідомості ОСОБА_10 судячи з подальших подій, пов`язаних з кримінальними правопорушеннями від 26 лютого 2014 року, свою провину у вчиненні яких ОСОБА_10 не заперечує.

При наявності таких відомостей колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок слідчого судді про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та тяжкості покарання що загрожує йому у разі визнання винуватим у цих правопорушеннях, - погоджується з висновком слідчого судді про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Тому, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_10 , його законного представника ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_8 й ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2014 року про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу - тримання під вартою - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: