Справа № 466/6259/14-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/689/14 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваничі Костопільського р-ну Рівненської обл.,

з участю засудженого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 307, ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання 22 грудня 2011 року; кінець строку відбуття покарання 22 грудня 2015 року.

Личаківська виправна колонія № 30 управління ДПтС України у Львівській області та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , покликаючись на те, що засуджений відбув 2/3 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував, заохочувався, чим довів своє виправлення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: суд не врахував, що він має хронічні захворювання, які неможливо вилікувати у виправній колонії і з якими важко знайти роботу у виправній установі; за сумлінне ставлення до навчання та активну участь у суспільно корисній праці йому оголошувались заохочення; у минулому умови звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та умовно-дострокового звільнення ним порушені не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ч.1 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Між тим в ухвалі суду від 17 вересня 2014 року, якою закінчено розгляд справи, вказівка на ухвалення судового рішення іменем України відсутня.

Відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від покарання суд першої інстанції мотивував тим, що у ОСОБА_6 це шоста судимість, при попередніх судимостях до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення і звільнення від відбування покарання на іспитовий строк, однак він знову вчинив умисний тяжкий злочин; адміністрація виправної колонії не дала достатніх доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

Однак такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного судом за умисний тяжкий злочин може бути застосоване до засудженого після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, якщо він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 вимоги адміністрації неухильно виконує, правила поведінки засуджених дотримується, двічі заохочувався адміністрацією колонії за сумлінне ставлення до навчання та за активну участь у суспільно-корисній праці; здобув професію оператора комп`ютерного набору; приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова освіта" та у суспільно-корисній праці щодо покращення житлово-побутових умов засуджених відповідно до вимог ст. 118 КВК України.

Згідно з медичною довідкою Личаківської ВК №30 ОСОБА_6 має ряд тяжких захворювань, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку медчастини.

Відповідно до ст. 55 КК України 1960 року та ст. 89 КК України попередні судимості ОСОБА_6 погашені й не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків.

Тому покликання суду першої інстанції на застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення і звільнення від відбування покарання при попередніх судимостях, які погашені, є безпідставним.

Стягнення у вигляді догани було застосоване до засудженого 10 липня 2013 року, й на даний час згідно з ч.14 ст. 134 КВК України ОСОБА_6 вважається таким, що стягнення не має.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою й приходить до висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 81 КК України та умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, як такому, що відбув не менше двох третин строку призначеного судом покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тому судове рішення слід скасувати, клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління ДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволити та звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, яка станом на 13 листопада 2014 року становить один рік один місяць 9 днів позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання Личаківської виправної колонії № 30 управління ДПтС України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2012 року, умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік один місяць 9 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9