Справа № 1-123/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2008 року Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Панченка Д.І.

при секретарі Грушовенко О.В.

за участю прокурора Мельник О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Теплик справу про обвинувачення

ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця та жителя
АДРЕСА_1
, Вінницької області, працює ТОВ ПК «Зоря Поділля» різноробочим, освіта базова загальна середня, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимий Теплицьким районним судом по ст.263 ч.1, 69 КК України до 2 років виправних робіт, за місцем роботи, з відрахуванням в доход держави 20% заробітку,

по ст. 389 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Теплицького районного суду від 31 жовтня 2006 року
ОСОБА_1
житель с. М.Мочулка, Теплицького району засуджений по ст.263 ч.1, 69 КК України до двох років виправних робіт за місцем роботи в ТОВ ПК «Зоря Поділля» в с. М. Мочулка з утриманням на користь держави 20 % заробітку. 27 листопада 2006 року
ОСОБА_1
інспектором Гайсинського МРВ КВІ УДД ПВП у Вінницькій області Вігуновою І.П. був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді виправних робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного покарання. Починаючи із березня 2008 року
ОСОБА_1
умисно ухиляється від відбування виправних робіт, без поважних причин не виходячи на роботу. Згідно наданих ТОВ ПК «Зоря Поділля» табелів робочих днів та зведеної відомості по заробітній платі до яких входять робочі наряди за кожний відпрацьований робітником день
ОСОБА_1
в березні 2008 року не виходив на роботу 19 днів без поважних причин, в квітні 2008 року не виходив на роботу 8 днів без поважних причин, в травні 2008 року не виходив на роботу 11 днів без поважних причин, в червні 2008 року не виходив на роботу 21 день, а в липні 2008 року взагалі не виходив на роботу - згідно облікових документів підприємства де працював різноробочим
ОСОБА_1
, адже, оскільки робітник не виходить на роботу наряди та табеля на нього не складаються. Усі відомості щодо виходу на роботу пов’язані з відбуванням покарання у вигляді виправних робіт
ОСОБА_1
надходять до інспектора Гайсинського МРВ КВІ УДД ПВП у Вінницькій області Вігунової І.П. На неодноразові письмові попередження інспектора Гайсинського МРВ КВІ УДД ПВП у Вінницькій області від 14 квітня 2008 року, 22 травня 2008 року та 24 червня 2008 року про недопустимість порушень порядку та умов відбування покарання він не реагував, чим не виконував обов’язку працювати за своїм місцем роботи протягом строку визначеного вироком суду.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст.389 ч.2 КК України визнав повністю, пояснивши, що дійсно був засуджений вироком Теплицького районного суду по ст. 263 ч1 КК України до 2 років виправних робіт, за місцем роботи. Із 2006 року і по даний час працює різноробочим в ТОВ ПК «Зоря Поділля» в с. М. Мочулка. Він попереджався інспектором КВІ Вігуновою І.П. про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що було складено підписку. На протязі березня не виходив на роботу 19 днів, на протязі квітня 2008 року – 8 днів, на протязі травня 2008 року 11 днів, на протязі червня 2008 року 21 день, а у липня 2008 року взагалі не виходив на роботу. Весь час коли він не виходив на роботу він працював у людей на городах. Розуміє, що не виходячи на роботу він ухилявся від відбування покарання у вигляді виправних робіт. Вину визнає повністю і просить суворо не карати.

У відповідності з вимогами ст. 299 КПК України суд враховуючи думку підсудного та прокурора, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Заслухавши підсудного, прокурора, суд кваліфікує дії
ОСОБА_1
по ст. 389 ч.2 КК України, тобто ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_1
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, те що він має на утриманні неповнолітню дитину, особу підсудного. Обставиною, що пом'якшує покарання суд визнає його щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що його виправлення можливе з призначенням йому покарання у виді арешту. Покарання йому призначити у відповідності зі ст. 71 КК України, так як він вчинив злочин в період відбування іншого покарання. Не відбута частина покарання за попереднім вироком становить 18 місяців виправних робіт, що згідно зі ст. 72 КК України буде становити 6 місяців арешту (18 : 3).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд –

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 389 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у виді одного місяця арешту.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком суду від 31 жовтня 2006 року – 1 місяць арешту і остаточно до відбування
ОСОБА_1
призначити - два місяці арешту.

Початок строку відбуття покарання
ОСОБА_1
обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу йому залишити попередню-підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 15 діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: