Справа №1-4/2007 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

"1" лютого 2007 р.

Чигиринський
районний суд Черкаської області в складі: головуючої - судді Ткаченко С.Є при секретарі - Пахомовій Н.І.
з участю прокурора - Павленка О.А., захисника- ОСОБА_1,

потерпілого -
ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чигирині справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Тіньки Чигиринського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою
освітою, одруженого, безробітного, проживаючого
АДРЕСА_1, не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2006 року о 24 години ночі ОСОБА_3, перебуваючи
у стані алкогольного сп"яніння біля
адміністративної будівлі СТОВ "Тіньківське-2", що за адресою:
с.Тіньки, вул.Щорса Чигиринського району, на грунті
особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_2 один удар лівою ногою по
його лівій нозі в області гомілки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої та внутрішньої
щиколоток лівої гомілки, заднього краю лівої великогомілкової кістки, яке
відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний вину свою в
пред"явленому йому обвинувачені не визнав і пояснив
суду, що того вечора близько 22 год. він прийшов у бар, де, взявши пива,
пішов грати у більярд.

Коли пізніше вийшов надвір, то побачив, що біля контори
хлопці розпивали горілку і підійшов до них. Під
час розмови виникла бійка, в ході якої ОСОБА_4 перший наніс йому удар, а
ОСОБА_2 в цей час світив ліхтариком в очі. Потім ОСОБА_4 схватив його за шию і він почав кричати та звати свого брата на допомогу. Прибігши, брат став розбороняти
їх, а згодом потерпілий

2

присів біля ями і сказав, що в нього поломана нога.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним, його вина
підтверджується слідуючими доказами:

. - показами потерпілого ОСОБА_2 про те, що коли він,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .сиділи біля бару і розмовляли, до
них підійшов підсудний, який був в нетверезому стані, і почав чіплятись, на що вони запропонували йому піти звідти, при
цьому ОСОБА_3 ніхто не бив, а лише ОСОБА_4,
відштовхнув його, після чого підсудний, який присів біля них, впав на сідниці
а, піднявшись, наніс удар в область руки ОСОБА_4 і
відбігши, почав обзивати їх та кликати брата.

Під час розмови з підсудним останній наніс йому
один удар в область голови, а потім лівою ногою вдарив по
лівій нозі, від чого він упав.

·показами свідка ОСОБА_4 про те, що коли він з поспілим сидів на лавочці, до
них підійшов підсудний і почав сперечатися з ними, на
що вони його попрохали залишити їх. Але він став кричати, звати брата. В цей час підійшов його брат ОСОБА_6 і він з ним
відійшов в сторону, а ОСОБА_2 залишився стояти з ОСОБА_5, який раніше підійшов
до них, та підсудним. Раптом він почув крик і
побачив, що потерпілий лежить на дорозі. Підійшовши до нього, останній
пояснив йому, що його ногою вдарив підсудний;

·показами свідка ОСОБА_6 про те, що коли він підійшов до бару, то побачив як
за його братом ОСОБА_3 біжать ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 Він став між ними і почав розбороняти.

ОСОБА_2 відступив і впав, сказавши, що в нього перелом
ноги;

·показами свідка ОСОБА_7 про те, що коли він прийшов в клуб за сином ОСОБА_3, то побачив там потерпілого, який був в нетверезому стані і пропонував
йому випити з ним;

·показами свідка ОСОБА_8 про те, що вона на той час працювала барменом і
бачила, що підсудний в той вечір пив пиво, а ОСОБА_2 з іншими чоловіками сидів
за столиком і розпивав горілку;

·показами неповнолітнього свідка ОСОБА_5, допитаного в присутності педагога,
про те, що він сидів на лавочці з потерпілим і
ОСОБА_4, коли до них підійшов ОСОБА_3 і про щось стали розмовляти, в ході цього ОСОБА_4 штовхнув рукою підсудного і
вони почали між собою штовхатися. Потім ОСОБА_3 вдарив
ОСОБА_4 ногою, а ОСОБА_2 за це дав йому ляпаса.

Підсудний в цей час став кликати брата ОСОБА_6, який підійшов і почав їх розбороняти. А потім він побачив, що ОСОБА_2 впав,але чи
підсудний вдарив його, він не бачив;

- показами свідка ОСОБА_9 про те, що, почувши крики,
він приїхав до бару, де побачив

ОСОБА_2, який сидів на мотоциклі,
після чого він допоміг йому сісти в машину і відвіз його

додому;

- показами свідка ОСОБА_10 про те, що в той вечір
вона знаходилась в барі і бачила, як потерпілий з
ОСОБА_11 і ОСОБА_4 розпивали горілку, але він не був п'яним;

·показами свідка ОСОБА_12 про те, що в червні 2006 року в лікарню звертався
Куксенко з тілесними ушкодженнями, але з якими, вона не пам'ятає;

·даними висновку судово-медичної експертизи № 358/370 від 25.08.2006 року,
згідно якого у

2

3

ОСОБА_2 мали місце тілесні пошкодження у вигляді переломів зовнішньої і
внутрішньої щиколоток лівої гомілки, а також
заднього краю лівої великогомілкової кістки, які виникли внаслідок дії тупих предметів і відносяться до категорії середньої
тяжкості у зв"язку з тривалим розладом здоров"я/а.с.19/;

·результатами протоколу огляду місця події /а.с.48/;

·даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з участю
потерпілого, який вказав механізм та обставини
нанесення йому підсудним тілесноих ушкоджень /а.с.61/;

·даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з участю свідка
ОСОБА_4, який вказав на місце заподіяння потерпілому тілесних
ушкоджен /а.с.65/;

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи
від 26.08.2006 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у
ОСОБА_2 у вигляді переломів зовнішньої і внутрішньої щиколоток лівої гомілки, а також заднього краю лівої великогомілкової
кістки з підвивихом стопи назад могли виникнути як
при обставинах падіння у вибоїну, так і при обставинах локального удару, але
більш ймовірний останній механізм, тобто локальний удар в нижню частину
гомілки/ а.с.75;

- даними
огляду місця події, проведеного судом з виїздом на місце скоєння злочину з
участю експерта ОСОБА_13, підсудного, потерпілого та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_9,
де було встановлено фактичне місце заподіяння потерпілому ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень та виключено можливість отримання їх
останнім при падінні у вибоїну на дорозі з
асфальтовим покриттям..

Оцінюючи докази в їх сукупності шляхом повного, об'єктивного, всебічного дослідження, суд вважає, що обвинувачення знайшло своє підтвердження і
кваліфікує дії підсудного по ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості
тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і
не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121цього Кодексу, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров"я.

Покази підсудного в частині того, що потерпілий міг отримати дане тілесне
ушкодження внаслідок падіння в ямку,
заперечуються показами експерта ОСОБА_13, який під час огляду судом за його участю місця події категорично заперечив
можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження за обставин, вказаних підсудним, пояснивши, що при падінні у
вибоїну, вказану підсудним, потерпілий не міг отримати такі ушкодження, а лише
від локального удару тупим предметом або ногою.

Більше того під час огляду судом місця події свідком ОСОБА_4 та потерпілим
ОСОБА_2 було вказано місце падіння
останнього, де були відсутні будь-які ями.

Крім того судом встановлено, що освітлення надворі не було і це виключає
можливість угледіти вибоїну на дорозі та ще раз
вказує на неправдивість показів підсудного та свідка ОСОБА_6.

В зв'язку з цим суд не може взяти до уваги протокол відтворення обстановки
та обставин події за участю підсудного як
невідповідаючий дійсності, хоча це й немає суттєвого значення для встановлення
істини по справі.

Покази підсудного про те, що він діяв з метою
самозахисту, спростовуються показами потерпшого,
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які заперечили факт його побиття і при цьому свідок

4

ОСОБА_5
пояснив суду, що саме підсудний перший наніс удар ногою ОСОБА_4

А тому суд розцінює невизнання підсудним своєї вини, як
бажання уникнути відповідальності за вчинення даного злочину та
можливості уникнути відшкодування потерпілому завданої його неправомірними
діями шкоди.

Також покази підсудного про те, що він був в тверезому стані, так як випив
лише одну пляшку пива з братом, спростовуються показами свідка ОСОБА_8, яка
пояснила суду, що в той вечір підсудний випив близько трьох пляшок пива, що дає
можливість суду вважати вчинення ним злочину в стані
алкогольного сп'яніння, незалежно від його ступеню.

Враховуючи родинні відносини підсудного з свідком
ОСОБА_6, суд критично відноситься до його показів, даних
як на досудовому слідстві в якості свідка та при відтворенні обстановки
і обставин події, так і в судовому засіданні.

Поскільки підсудний звернувся за медичною допомогою з приводу отримання
тілесних ушкоджень лише через декілька днів, а саме 05.06.2006 року о
16год.05хв., після сварки, яка виникла між ним та
потерпілим 01.06.2006 року, що підтверджується довідкою № 3412 від 14.08.2006
року, виданою Чигиринською ЦРЛ /а.с. 47/, то у суду немає підстав вважати, що
дані тілесні ушкодження були спричинені йому потерпілим, тим більше, що даний
факт не знайшов свого підтвердження в судовому
засіданні, крім факту дачі йому ляпаса ОСОБА_2, судячи з показів неповнолітнього
свідка ОСОБА_5

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які пом'якшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення
злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

З врахуванням викладеного суд вважає, що виправлення підсудного можливе в
умовах без ізоляції від суспільства і, призначивши йому покарання у вигляді
обмеження волі, разом з тим знаходить можливим, згідно ст.75 КК
України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Поскільки підсудний не працює, то суд не може призначити
йому покарання у вигляді виправних робіт.

Крім того суд вважає необхідним
зобов'язати підсудного відповідно до ст.76 КК України повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися
в дані органи на реєстрацію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Суд вважає необхідним стягнути з підсудного витрати на лікування
потерпілого в сумі 557грн.34коп. та затрати на поїздки, пов'язані з
розслідуванням та судовим розглядом даної справи в сумі 202грн. 84коп. та
відмовити у відшкодуванні витрат на проведення операції в сумі 580грн., поскільки
вони документально не підтверджені.

При визначенні розміру відшкодування моральної
шкоди суд виходить з заподіяних потерпілому незаконними діями
підсудного моральних страждань та фізичного болю, яких він зазнав у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, порушення його
нормального ритму життя, у зв'язку з

5

чим він став
непрацездатний, а також матеріальний стан підсудного, який є безробітним, має
на утриманні неповнолітню дитину.

Виходячи з цього, суд вважає можливим стягнути з
підсудного на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 3000грн.

Щодо додаткових витрат на проведення слідуючої операції,
то потерпілий вправі звернутися в даному випадку до суду з позовом в порядку цивільного
судочинства.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного і, керуючись ст., ст., 323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 СТ.122 КК України і призначити йому покарання -два
роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування
призначеного покарання з випробуванням строком в один рік.

На підставі п.3,4 ч.1 ст.76 КК України зобов"язати
засудженого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та періодично з"являтися в дані органи для
реєстрації.

Строк відбування покарання визначати з моменту проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити без зміни
- підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_2 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 557
/п'ятсот п'ятдесят сім/ гривень 34коп., витрати на проїзд в сумі 202 /двісті дві/ гривні 84коп. та моральну шкоду в розмірі
3000 /трьох/ тисяч гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду
Черкаської області протягом 15 днів з моменту його проголошення