У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9 ОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11.,
при секретарі ОСОБА_12

розглянула в судовому засіданні 26 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року щодо ОСОБА_6

Цим вироком

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця

АДРЕСА_1, судимого вироком

Тивровського районного суду Вінницької області

від 20.11.2007 року за ч.ч. 1, 3 ст. 309 КК України

до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 5 березня 2014 року близько 01 год. 30 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном, проник у будинок АДРЕСА_2, де знаходилась ОСОБА_7, звідки відкрито викрав належні їй гроші у сумі 5 000 грн.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням судом кримінального процесуального закону та м'якістю призначеного ОСОБА_6 покарання. Зазначає, що всупереч вимогам ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України матеріали кримінального провадження не містять носія аудіозапису судового засідання. Посилається на безпідставне звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами. Наведений конституційний припис покладає на суд обов'язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

На цьому ґрунтуються положення ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, в яких закріплено обов'язкове повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В порушення вищевказаних вимог закону наявний в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 примірник технічного носія інформації не містить аудіозапису судового провадження.

З урахуванням п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, таким, що перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і тягне безумовне його скасування.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_6 через м'якість також є обґрунтованими.

Як видно з вироку, суд, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, послався на щире каяття, позитивну характеристику та думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні.

Разом із тим, судом не враховано конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, те, що ОСОБА_6 заперечував розмір викрадених у потерпілої грошей, що не може свідчити про його щире каяття. З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, однак на шлях виправлення він не став і знов вчинив умисний тяжкий злочин. Крім того, судом не враховано думку потерпілої, яка просила покарати ОСОБА_6 відповідно до вимог закону з урахуванням того, що гроші їй не повернуто.

На думку колегії суддів, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, призначене ОСОБА_6 покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є не мотивованим і занадто м'яким.

З огляду на викладене судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10