У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Кравченка К.Т.,

суддів Канигіної
Г.В., Гошовської Т.В.

за участю прокурора Саленка І.В.

розглянула в
судовому засіданні у м. Києві 5 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 22 серпня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області
від 27 грудня 2006 року щодо нього.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця м.
Херсона,

відповідно
до ст. 89 КК України такого,

що не має
судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього особистого його майна.

Цим же
вироком також засуджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, касаційні скарги чи подання щодо
яких не подано.

Прийнято
рішення щодо заявлених потерпілими цивільних позовів, а також судових витрат та
речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня
2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з
вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.

7 січня
2006 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2 і невстановленою слідством особою, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, біля торгового павільйону “Збараж”, що знаходиться на зупинці
громадського транспорту “Збаразьке кільце” на проспекті Степана Бандери в місті
Тернополі, під час розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_4, з метою заволодіння
чужим майном, напали на нього та завдали удари руками і ногами в різні частини
тіла і голову, від яких ОСОБА_4 втратив свідомість, після чого відкрито
заволоділи майном потерпілого на суму 955 гривень.

За змістом касаційної скарги засуджений
ОСОБА_1, даючи свій аналіз обставинам справи, ставить під сумнів
обґрунтованість його засудження за ч.
2 ст. 187 КК України та просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу
направити на нове розслідування. При цьому зазначає, що доводи апеляції про
недоведеність його вини у вчиненні злочину апеляційним судом залишено поза
увагою. Посилається також на порушення вимог кримінально-процесуального закону,
не конкретизуючи при цьому, які саме порушення були допущені.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який
вважав, що касаційну скаргу засудженого необхідно залишити без задоволення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам
справи, і підтверджується дослідженими у
судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, зокрема: показаннями
потерпілого ОСОБА_4 про застосування до нього ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невідомою
йому особою насильства і заволодіння його майном; показаннями засудженого
ОСОБА_2, який повністю визнав себе винним та розповів, як та за яких обставин
він за попередньою змовою з ОСОБА_1 та іншою особою завдавши ОСОБА_4 удари
руками і ногами заволоділи його майном; показаннями свідка ОСОБА_5; даними, що
містяться у протоколах очних ставок, та іншими доказами, які є у матеріалах
справи.

Уся сукупність зібраних у справі доказів була
належним чином проаналізована судом, підстав для сумнівів в об'єктивності
доказів, на які послався суд на підтвердження винуватості ОСОБА_1, з матеріалів
справи не вбачається.

Крім того, суд апеляційної інстанції
перевірив доводи апеляції
ОСОБА_1, які за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, і
визнав їх безпідставними. Колегія суддів знаходить таке рішення апеляційного
суду правильним. Тому твердження з цього приводу у касаційній скарзі не
ґрунтується на матеріалах справи і суперечить наведеним у вироку доказам.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України
кваліфіковано правильно, а покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України: з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його
особу, обставин, що пом'якшують покарання, інших обставин справи.

Посилання ОСОБА_1 у скарзі на те, що суд
апеляційної інстанції розглянув апеляцію у його відсутності є безпідставними,
оскільки із матеріалів справи вбачається, що клопотання про його участь при
розгляді справи в апеляційному порядку він не подавав.

Що стосується доводів у касаційній скарзі
ОСОБА_1 про порушення вимог кримінально-процесуального закону, то засуджений не
зазначив, у чому саме воно полягає, а перевіркою матеріалів справи порушень, що
могли б бути підставою для скасування або зміни постановлених у даній справі
судових рішень, не виявлено.

Клопотання ОСОБА_1 про його виклик для дачі
пояснень до суду касаційної інстанції не підлягає задоволенню, оскільки згідно
з ч. 1 ст. 391 КПК України таке клопотання при касаційній перевірці судових
рішень, визначених ч. 2 ст. 383 КПК України, не є обов'язковим для суду
касаційної інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394
- 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Судді:

К.Т. Кравченко Г.В. Канигіна Т.В.
Гошовська