У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Скотаря А.М.

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 24 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_1.,
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4
на вирок Апеляційного суду Донецької області від 27 листопада 2006 року.

Цим
вироком засуджені

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Горлівки Донецької області, громадянин України, не працюючий,
відповідно до ст. 89 КК України судимості не має,

за п. п.
6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч. 4 ст. 187 КК України на 11
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно
до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено 14
років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Донецька, громадянин України,
не працюючий, судимий 02.11.2004р. Совєтським районним судом м. Макіївки
Донецької області за ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 153 КК України на 4 роки позбавлення
волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75
КК України; 30.11.2005р. Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької
області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років
позбавлення волі,

за п. п.
6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю, ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За
сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3 призначено 15
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на
підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно -
15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець м. Макіївки Донецької області, громадянин України, не працюючий,
судимий 30.11.2005р. Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької області за
ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

за п. п.
6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю, ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За
сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначено 15
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а
відповідно до ч.4 ст. 70 КК України остаточно -
15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Постановлено
стягнути судові витрати з ОСОБА_2 654 грн. на користь ДНДІСЕ; ОСОБА_2 31 грн.
38 коп., з ОСОБА_4 та ОСОБА_3. по 31 грн. 39 коп. на користь НДЕКЦ при УМВС
України в Донецькій області.

ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними у вчиненні умисних злочинів за таких
обставин.

27.11.2005року
приблизно з 9 години ОСОБА_4, знаходячись за місцем свого проживання в будинку
АДРЕСА_1, спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5. вживали алкогольні напої.
Приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 для придбання спиртного запропонував ОСОБА_5
продати його куртку та наручний годинник. Отримавши від останнього відмову,
ОСОБА_2 умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, небезпечне для
життя та здоров'я ОСОБА_5, з метою заволодіння цим майном, наніс йому три удари
кулаком у грудну клітину, а ОСОБА_3 два удари алюмінієвою милицею в голову, від
чого ОСОБА_5 впав на підлогу.

Знаходячись
у стані алкогольного сп'яніння, діючи узгоджено та за попередньою змовою групою
осіб, з метою заволодіння майном ОСОБА_5, ОСОБА_2сів на ноги потерпілого й,
утримуючи його на підлозі разом з ОСОБА_3, стали знімати з нього куртку, а
ОСОБА_4 - з руки годинник. Оскільки ОСОБА_5 намагався чинити опір, засуджені
під час розбійного нападу на потерпілого, діючи з корисливих мотивів, вирішили
вчинити його вбивство. При цьому ОСОБА_2 продовжував утримувати ОСОБА_5 за
ноги, ОСОБА_3 за руку, а ОСОБА_4, взявши
зі зруйнованої вугільної пічки цеглину, завдав нею декілька ударів ОСОБА_5 по
голові. Від цих дій засуджених ОСОБА_5 були
спричинені забиті рани лівої тім'яної та тім”яно - потиличної областей,
крововиливи в м'які покрови голови, вдавлений багатоосколковий перелом
склепіння та основи черепа, лінійний перелом основи черепа, розриви твердої
мозкової оболонки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала
смерть потерпілого. Після вчинення вбивства засуджені заволоділи курткою
ОСОБА_5 вартістю 42 грн. та наручним годинником
вартістю 31 грн. 25 коп.

Впевнившись
у настанні смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 одяг йому на голову поліетиленовий пакет,
обв'язав його шнуром і вночі разом з ОСОБА_2
перенесли тіло у двір, де скинули його в яму. Закидавши труп будівельним
сміттям, ОСОБА_4 з метою приховати злочин намагався спалити його.

Викрадену
в потерпілого куртку та годинник ОСОБА_2
продав.

За змістом
касаційних скарг та доповнень до них:

захисник
ОСОБА_1в інтересах засудженого ОСОБА_2 вказує, що
висновок суду про винуватість останнього в інкримінованих злочинах грунтується
лише на його початкових показаннях на
досудовому слідстві, від яких він в подальшому відмовився і визнав себе винним
лише у приховуванні злочину та збуті майна, завідомо одержаного злочинним
шляхом. З урахуванням того, що засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також не
підтверджували участь ОСОБА_2 у вбивстві та розбої, інші докази винуватості ОСОБА_2 в матеріалах
справи відсутні, просить вирок щодо
свого підзахисного змінити та перекваліфікувати його дії з п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК
України на ч. 1 ст. 396, ст. 198 КК України, за якими призначити покарання відповідно до вимог
закону;

Доводи касаційної
скарги засудженого ОСОБА_2 аналогічні;

засуджений
ОСОБА_4 стверджує, що вбивство ОСОБА_5 він учинив один у
відсутності як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2. До таких дій його спонукала протиправна
поведінка потерпілого, який розібрав піч, на зауваження не реагував, ображав
його, перший розпочав бійку.

Суд безпідставно
як на доказ вчинення ним вбивства
ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншими засудженими, з корисливих мотивів
послався на його показання на досудовому слідстві, які отримані внаслідок
застосування незаконних методів.

Уважаючи, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на
доказах, здобутих незаконним шляхом, просить вирок щодо засудження його за ч. 4
ст. 187 КК України скасувати й провадження закрити за відсутністю в його діях
складу злочину, а в частині засудження за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
вирок змінити, перекваліфікувати дії на ч. 1 ст. 115 КК України та пом'якшити
покарання.

Крім того,
вказує про порушення органами досудового слідства та судом вимог кримінально-процесуального
закону, що призвело до порушення його права на захист;

засуджений
ОСОБА_3 посилається на те, що вирок щодо нього ґрунтується на
доказах, які не відповідають дійсності, і, зокрема, показаннях на досудовому слідстві ОСОБА_4а та
ОСОБА_2, у яких вони внаслідок
застосування незаконних методів слідства обмовили його, що підтвердили в
судовому засіданні. Суд дав неналежну
оцінку показанням свідка ОСОБА_6., яку органи досудового слідства примусили
дати неправдиві показання щодо його алібі та показанням свідка ОСОБА_7., який
підтвердив його алібі. Вважає, що засуджений необґрунтовано, у зв'язку із чим
вирок підлягає скасуванню, а справа закриттю. Також указує засуджений на
порушення його прав органами досудового слідства та судом.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який уважав вирок законним та обґрунтованим,
вивчивши матеріали справи, доводи касаційних скарг та доповнень до них, колегія
суддів уважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду
про винуватість ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні розбою та умисного
вбивства ОСОБА_5 з корисливих мотивів,
за попередньою змовою групою осіб відповідає фактичним обставинам справи і
підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які судом всебічно і
повно досліджені та правильно оцінені.

Зокрема, при
відтворенні 07.06.2006р. обстановки та обставин події ОСОБА_2 повністю визнав
себе винуватим і показав, що протягом
27.11.2005р. він, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 у будинку останнього вживали алкогольні
напої, а потім до них приєднавсяОСОБА_5. Після
того як спиртне та гроші закінчились, вони стали обговорювати, що можна
продати, щоб знову придбати алкогольні напої і ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5
продати його куртку та наручний годинник. Оскільки останній відмовився це
зробити, між ними виникла сварка, у ході якої він наніс ОСОБА_5 три удари
кулаком у груди та плече, ОСОБА_3 двічі милицею в область потилиці, від яких
ОСОБА_5 впав на підлогу обличчям донизу. Коли ОСОБА_5 намагався встати, він,
ОСОБА_2, сів потерпілому на ноги, а ОСОБА_3, схопив потерпілого за праву руку і
вони спільними зусиллями стали знімати з ОСОБА_5 куртку. В цей же час ОСОБА_4
кулаком збив з руки потерпілого годинник. Останній чинив опір, намагався встати
і тоді ОСОБА_4, взявши на кухні цеглину зі зруйнованої вугільної печі, наніс нею ОСОБА_5 3-4 удари по голові в
область потилиці та скроні, а він та ОСОБА_3 продовжували утримувати
ОСОБА_5. Після нанесених ОСОБА_4 ударів
ОСОБА_5 перестав чинити опір і подавати ознаки життя. Оскільки з голови
потерпілого сильно текла кров, ОСОБА_4 надів на неї поліетиленовий пакет. Він
та ОСОБА_4 винесли тіло ОСОБА_5 у двір до ями, у яку ОСОБА_4 скинув труп, і
вони прикидали його сміттям. Утрьох вони вирішили продати куртку та
годинник ОСОБА_5 і в той же вечір він за 15 грн. продав куртку, знову придбав
алкогольні напої, які продовжували вживати до ранку, а 28.11.2005р. він продав
і годинник. ОСОБА_4 у його присутності намагався підпалити в ямі труп, але
вогонь погас.

ОСОБА_4 при
допиті 11.07.2006 р. обвинуваченим
також визнав вину у вбивстві ОСОБА_5. При цьому він пояснював, що потерпілому
наносили удари як він, так і ОСОБА_2 з ОСОБА_3. Після того як потерпілий
перестав дихати, вони припинили його бити. ОСОБА_2 взяв куртку ОСОБА_5 і продав
її.

Засуджений
ОСОБА_4 указував, що надів на голову мертвого ОСОБА_5 поліетиленовий пакет,
який обмотав шнуром, після чого разом з ОСОБА_2 винесли тіло вбитого у двір,
викинули в яму та закидали сміттям.

Доводи
касаційних скарг захисника та засуджених
про те, що дані показання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не відповідають дійсності,
здобуті на досудовому слідстві унаслідок застосування незаконних методів, а
тому не можуть бути взяті до уваги як доказ
їх винності у вчиненні за попередньою змовою групою осіб розбою та
умисного вбивства ОСОБА_5 з корисливих мотивів, безпідставні.

Як убачається з
матеріалів справи, про вбивство ОСОБА_5
органам досудового слідства стало відомо
від ОСОБА_2, у зв'язку із чим 14.01.2006р. порушена кримінальна справа по факту умисного
вбивства за ч.1 ст. 115 КК України. Саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у своїх поясненнях
указали про мотив та обставини вбивства ОСОБА_5, про свою та ОСОБА_3 участь у
його скоєнні.

У подальшому під
час досудового слідства їх показання знайшли підтвердження іншими доказами.

Так, відповідно
з даними протоколу огляду місця події від 13.01.2006р. у дворі будинку АДРЕСА_1
в ямі під будівельним сміттям виявлено труп чоловіка зі слідами насильницької
смерті, у якого на голові, між зубами зажатий замкнутий білизняний шнур.

При впізнанні
трупа свідок ОСОБА_8. впізнав свого батька ОСОБА_5.

За висновком
судово-медичної експертизи при дослідженні трупа ОСОБА_5 виявлені забиті рани
лівої тім'яної та тім”яно - потиличної областей, крововиливи в м'які покрови
голови, вдавлений багатоосколковий перелом склепіння та основи черепа, лінійний
перелом основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, які мають ознаки
тяжких тілесних ушкоджень і утворились від дії тупих предметів, які мають
ребристу поверхню.

Також на тілі
виявлена ділянка обгорання шкіряного покрову в верхніх відділах обох лопаткових
областей, яка утворилась від дії полум'я.

Смерть ОСОБА_5 настала від відкритої
черепно-мозкової травми з вдавленим багатоосколковим переломом склепіння та
основи черепа, лінійним переломом основи черепа, розривами твердої мозкової оболонки, забитими
ранами голови.

Відповідно до
висновку додаткової судово-медичної експертизи виявлені на тілі потерпілого
тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, указаних ОСОБА_2 при
відтворенні обстановки і обставин події.

У судовому
засіданні ОСОБА_4 визнав, що під час сварки наніс ОСОБА_5 декілька ударів
цеглиною по голові.

Заперечуючи
винуватість у скоєнні вбивства ОСОБА_5, ОСОБА_3 заявляв, що приходив до ОСОБА_4
лише вранці 27.11.2005р. на нетривалий час, після чого поїхав до своєї бабусі
ОСОБА_6., де знаходився з 11 години цього дня до 30.11.2005р. Про це ж він
зазначає і у своїй касаційній скарзі.

Разом з тим,
таке його твердження спростовується показаннями свідка ОСОБА_6., яка вказувала
під час досудового слідства та при перевірці слідчим за дорученням суду алібі
ОСОБА_3, що 25.11.2005р. ходила з внуком ОСОБА_3 у лікарню знімати гіпс,
оскільки в нього була поломана нога, а наступного разу побачила його лише
30.11.2005р. уранці, коли він приїхав до неї з ОСОБА_4. Вони поїхали в
Совєтський районний суд м. Макіївки, де в цей день розглядалась кримінальна
справа щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Оскільки в
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 відмовилась давати показання щодо свого
близького родича, суд обґрунтовано дослідив протоколи її допитів.

Посилання
ОСОБА_3 на те, що органи досудового слідства примусили цього свідка дати
вищенаведені показання, спростовуються поясненнями ОСОБА_6, яка в суді визнала,
що давала вищенаведені показання і не заявляла про незаконний вплив на неї з
боку органів досудового слідства.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що в останні дні листопада
2005 р. він за 15 грн. придбав у незнайомого молодого хлопця куртку зі
шкірозамінника, яку раніше носив ОСОБА_5.
Хлопець також пропонував йому купити у нього наручний годинник „Командирський”, але він відмовився.

Зазначена куртка
вилучена у свідка ОСОБА_9. і долучена до матеріалів справи як речовий доказ.

Згідно з
протоколами у свідка ОСОБА_10., якому, як указував ОСОБА_2, він продав годинник
убитого, вилучено наручний годинник “Командирський”, який упізнав потерпілий
ОСОБА_11. як такий, що належав його сину
ОСОБА_5.

Наведеними
доказами підтверджуються показання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про мотив, спосіб та
знаряддя вбивства ОСОБА_5 та про спробу приховати сліди злочину.

Судом
перевірялись доводи засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про застосування органами
досудового слідства незаконних методів слідства і вони належним чином спростовані.

Так, ОСОБА_2
посилався на те, що недозволені методи, які виразились в насильстві та погрозах, до нього застосовував оперуповноважений ВКР Совєтського РВ УМВС
України в Донецькій області ОСОБА_12. та інші співробітники міліції.

Разом з тим, з
матеріалів справи вбачається, що працівники міліції відбирали лише пояснення в
ОСОБА_2, у подальшому слідчі дії, при яких ОСОБА_2 визнавав себе винуватим,
проводились слідчим прокуратури, а відтворення обстановки і обставин події - з
участю захисника ОСОБА_2. При цьому ОСОБА_2 після перегляду відеозапису даної
слідчої дії власноручно вказав про те, що його показання записані з його слів
вірно.

При відтворенні
в судовому засіданні цього відеозапису суд також упевнився в добровільності
дачі ОСОБА_2 показань про обставини вчинення ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочинів.

Після ознайомлення
з матеріалами справи з участю захисника ОСОБА_2у власноручній заяві вказав про
правдивість показань, у яких він визнавав себе винуватим.

Свідок ОСОБА_12.
заперечував застосування незаконних методів слідства до ОСОБА_2. При цьому він
пояснив, що до повідомлення 13.01.2006р. ОСОБА_2 про труп чоловіка у дворі
будинку АДРЕСА_1, органи міліції інформації про злочин не мали й про обставини
його вчинення та осіб, причетних до злочину, стало відомо саме з пояснень
ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Посилаючись на
незаконні методи слідства, ОСОБА_4 указує в касаційній скарзі про те, що
викладені в зазначених протоколах його допитів показання він не давав,
протоколи не читав.

Однак, як видно
з протоколу допиту обвинуваченим від 11.07.2006р., він підписаний не тільки
ОСОБА_4, а і його захисником без зауважень та
застережень, що свідчить про те, що зміст протоколу відповідає
показанням обвинуваченого.

ОСОБА_3 як під
час досудового слідства, так і при розгляді справи судом, не визнавав вину і заперечував застосування
до нього незаконних методів слідства.

Його ж
твердження в касаційній скарзі про те, що органи досудового слідства примусили
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 обмовити його, є голослівними, оскільки останні не заявляли
про примушування їх до обмови ОСОБА_3.

Разом з тим, про участь у злочинах ОСОБА_3
органам досудового слідства стало відомо
саме з їх показань, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного
деталями, відомими лише учасникам події.

Аналіз показань,
які давали обвинувачені, свідчить про те, що вони протягом досудового слідства
змінювали їх у залежності від позиції захисту, яку обирали на певній стадії, що
підтверджує висновок суду про відсутність підстав стверджувати про застосування до них незаконних методів
при проведенні слідчих дій.

Крім того, за
дорученням суду заяви підсудних про застосування щодо них незаконних методів
перевірялись й постановою відповідного прокурора від 21.09.2006р. у порушенні
кримінальної справи відносно посадових осіб, причетних до розслідування справи,
відмовлено.

З урахуванням
викладених доказів, якими спростовується висунуте ОСОБА_3 алібі, суд обґрунтовано визнав такими, що не
відповідають дійсності, показання свідка ОСОБА_7. про те, що в ніч на 27.11.
2005 р. ОСОБА_3 ночував у нього.

Ураховуючи
наведене, суд правильно розцінив зміну ОСОБА_2 та ОСОБА_4 показань щодо
обставин вбивства ОСОБА_5 та участі в ньому ОСОБА_3 й ОСОБА_2 та показання
ОСОБА_3, який заперечував свою присутність та участь у вчиненні злочинів, як намагання уникнути відповідальності за
скоєння особливо тяжких злочинів за попередньою змовою групою осіб та з
корисливих мотивів.

При перевірці
справи колегією суддів не встановлено істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і вплинути на обгрунтованість його висновку про доведеність винуватості
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів.

Так, суд першої
інстанції не прийняв до уваги показання, які давали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 при
допитах підозрюваним та обвинуваченим без участі адвокатів.

Посилання
засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на інші порушення досудовим слідством та судом їх
прав не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до
ст. 172 КПК України питання щодо необхідності проведення очних ставок вирішується
слідчим, тому відсутність такої слідчої
дії між обвинуваченими не свідчить про порушення їх процесуальних прав.

У матеріалах
справи відсутні дані щодо обмеження ОСОБА_3 в ознайомленні з матеріалами справи
після закінчення досудового слідства. Не вказував про це він і в судовому
засіданні.

Із протоколу
судового засідання вбачається, що всі клопотання засуджених вирішені судом в
установленому законом порядку. При залишенні клопотань без задоволення суд
належним чином мотивував своє рішення.

Зокрема, суд
обґрунтовано відповідно до ч. 3 ст. 46 КПК України відмовив засудженому в
заміні призначеного йому захисника,
оскільки ОСОБА_4 не навів мотивів такої відмови.

Клопотання ж про
перерву в розгляді справи для підготовки до останнього слова ОСОБА_4 не
заявляв.

Таким чином, висновок суду про винність
засуджених ґрунтується на зібраних в установленому законом порядку доказах,
якими встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, діючи узгоджено, з метою
заволодіння майном, одночасно напали на ОСОБА_5, разом наносили удари в життєво
- важливий орган - голову, внаслідок чого
вчинили його вбивство, після чого, заволодівши майном потерпілого,
спільно розпорядились ним.

Зазначене
свідчить про наявність у засуджених попередньої змови на вчинення вбивства ОСОБА_5 з корисливих мотивів при розбійному нападі на
нього. Тому доводи касаційних скарг про те, що ОСОБА_4 учинив вбивство ОСОБА_5
один на грунті неприязних стосунків унаслідок протиправної поведінки
потерпілого, а ОСОБА_2- заздалегідь не обіцяні приховування злочину та збут
майна, завідомо одержаного злочинним шляхом,
безпідставні.

Дії всіх
засуджених за п.п. 6 і 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України кваліфіковані
правильно.

При призначенні
покарання суд відповідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, дані про особу кожного засудженого, наявні по справі
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

касаційні
скарги захисника ОСОБА_1., засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного
суду Донецької області від 27 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - без зміни.

Судді:

КОНОВАЛОВ
В.М. КУЗЬМЕНКО О.Т. СКОТАРЬ А.М.