Справа №
11 а - 1311 2007 рік Головуючий
у 1 -й інстанції Клепка Л.І.
185 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
травня 2007 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Брагіна І.Б.

суддів - Стародуба О.Г.

Вишнивецького
І.І. з участю:

прокурора Перекупки
І.Г.

виправданого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку справу за апеляцією
прокурора, який приймав участь у
розгляді справи в суді першої інстанції,
та потерпілого ОСОБА_2.
на вирок Димитровського міського суду м.
Донецька від 13 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком
Димитровського міського суду Донецької області від 13 лютого 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Пугачова
Саратовської області, громадянина
України, неодруженого, непрацюючого,
раніше судимого, який мешкає за
адресою:АДРЕСА_1,

по обвинуваченню
за ч.3 ст. 185 КК України виправдано у зв'язку з відсутністю
в його діях складу злочину.

Згідно
вироку, органами досудового слідства
ОСОБА_1. обвинувачувався в тому, що він
30.10.2006 року, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, з допомогою
викрутки зламав замок вхідної двері

квартири
№28 будинку №39, який знаходиться у мкр.
„Востчному" м. Димитров, й проник до вказаного
помешкання, звідки умисно, таємно,
викрав належні ОСОБА_2вуглошліфовальну машину вартістю 350 гривень та
електродриль вартістю 200 гривень, чим
завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 550 гривень.

Виправдовуючи
ОСОБА_1 у пред'явленому йому обвинуваченні суд вказав, що з урахуванням досліджених під час судового
слідства доказів встановлено, що
фактична вартість викраденого ним майна складає менше 525 гривень, що не може тягнути за собою кримінальну
відповідальність.

В
апеляції прокурор, просить вирок суду
скасувати, а справу направити в той же
суд на новий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

В
обґрунтування доводів своєї апеляції прокурор посилається на те, що суд,
у порушення вимог ст. 64 КПК
України фактично не встановив розмір шкоди,
який був завданий злочином потерпілому. Крім того, суд безпідставно не прийняв до уваги
свідчення потерпілого ОСОБА_2 стосовно вартості викраденої у нього
електродрилі.

Потерпілий, який також подав апеляцію, просить вирок суду скасувати, посилаючись на його незаконність та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі. Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги його
свідчення щодо вартості викраденої у нього електродрилі, в наслідок чого й було постановлено незаконне
рішення.

Заслухавши
суддю - доповідача, думку
прокурора, який підтримав доводи
апеляції, а також пояснення виправданого
ОСОБА_1, який вважав що вирок суду, яким його виправдано, є законним,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляції є такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
такого.

У
відповідності із Законом України від 02.06.05 р. №2635 „Про внесення змін і
доповнень до Кодексу України про адміністративні правопорушення"
адміністративна відповідальність за дрібне розкрадання поширюєтьсь на всі види
власності, в тому числі й на
приватну, а згідно зі ст. 51
КУпАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення
правопорушення не перевищує трьох соціальних податкових пільг. На момент
вчинення правопорушення це становило 525 грн.

Висновок
суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу злочину ґрунтується на підставі
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи та належній оцінці наявних доказів.

Виходячи
з цього, неможливо погодитися з доводами
апеляцій про невідповідність
висновків суду фактичним
обставинам справи та

порушення
вимог ст. 64 КПК України щодо
визначення розміру шкоди, завданої
злочином потерпілому.

Як видно
із матеріалів справи, на досудовому
слідстві вартість викраденої електродрилі у розмірі 200 грн. була визначена
слідчим виключно із показань потерпілого,
який стверджував, що купив її на
ринку за таку ціну.

Втім, під час судового розгляду справи потерпілий
ОСОБА_2 стосовно обставин придбання дрилі і її вартості давав вкрай
непослідовні й суперечливі показання.

Спочатку
він пояснював, що викрадена була
електродриль, яка дісталась йому у
спадок від діда, померлого 10-15 років
тому, а слідчий сам визначив її
вартість. При цьому він пояснював слідчому,
що 200 грн. йому обіцяли заплатити знайомі у разі продажу дрилі.
Потерпілий також стверджував, що ця
дриль не може коштувати 200 грн.

У
подальшому Крамаренко змінив показання,
й став стверджувати, як і на
досудовому слідстві, що викрадену
електродриль він купив на ринку за 200 грн. При цьому переконливих пояснень
причини зміни показань він не навів.

За таких
обставин суд обґрунтовано піддав сумніву достовірність показань потерпілого в
цій частині, і для визначення дійсної
вартості викраденого майна призначив дві експертизи, що відповідає роз'ясненням, які містяться у п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 25.12.92 р (з наступними змінами і
доповненнями) „Про судову практику в справах про корисливі злочини проти
приватної власності".

У
відповідності з висновками експертизи вартість дрилі, яка була визнана речовим доказом, становить 50 грн., а іншої,
яка також належала потерпілому, і
фігурувала як можливий об'єкт крадіжки - 70 грн. Ці висновки експерта стосовно
вартості дрилі ніким, утому числі й
стороною обвинувачення, не оспорювались.

У
всякому разі, загальна вартість
викраденого майна є меншою граничної межі,
з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку.

Виходяча
з наведеного, неможливо погодитися з
доводами апеляцій що суд, у порушення
вимог ст. 64 КПК України не встановив розмір
шкоди, який був завданий злочином
потерпілому, й безпідставно не прийняв
до уваги показання потерпілого ОСОБА_2 стосовно вартості викраденої у нього
електродрилі.

Відповідно
до вимог ст. 67 КПК України, приймаючи рішення про виправдання
ОСОБА_1, суд оцінив усі докази по справі
у їх сукупності,

керуючись
законом, тому твердження апеляції
прокурора про порушення цієї норми закону є безпідставними.

З
наведених причин неможливо погодитися також і з доводами потерпілого про
безпідставність виправдання ОСОБА_1

Не
знаходячи причин для скасування вироку за доводами апеляцій, колегія суддів, керуючись статтями 365, 366 КПК України,

УХВАЛИЛА:

апеляцією
прокурора, який приймав участь у
розгляді справи в суді першої інстанції,
та потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Димитровського міського суду Донецької
області від 13 лютого 2007 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.