Справа № 11а-109/2008 р. Головуючий
у судії інстанції Драний В.В.
ст.152 ч.1 Доповідач
у суді II інстанції Зубко К.А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року. Колегія суддів
судової палати у кримінальних

справах апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого -
судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M.,
Ремеза П.М., за участю прокурора Голубенко Г.П., захисника - адвоката
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2.

та
законного представника неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2007
року, яким

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не
працюючий мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий засуджений за ч.1 ст.187 КК
України до 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст.152 до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, за ч. 1 ст. 153 до 3 років позбавлення волі, на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим остаточно призначено 3 років 6 місяців позбавлення
волі.

Із ОСОБА_5 стягнуто на користь
потерпілої ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн.

Суд
визнав винним ОСОБА_5, у тому, що він 12 листопада 2007 року близько 1 години в
м. Кіровограді на АДРЕСА_2 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння підійшов
до раніше йому незнайомої ОСОБА_3, маючи умисел на її зґвалтування, почав вимагати
від ОСОБА_3 пройти з ним у під'їзд №6, який розташований за згаданою вище
адресою. Почувши відмову потерпілої, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_3 удари кулаком по
обличчю та тулубу. Подолавши таким чином опір, схопивши її за руку та завівши у
згаданий вище під'їзд піднявся разом з потерпілою на сходову площадку між
третім та четвертим поверхами, де наказав потерпілій

роздягнутися.
Почувши відмову, засуджений, продовжуючи застосовувати фізичне насильство
вдарив потерпілу в область плеча. Злякавшись подальшого фізичного насильства,
потерпіла дістала мобільний телефон з метою покликати на допомогу. Продовжуючи
пригнічувати волю ОСОБА_3 засуджений вдарив потерпілу головою в її голову, від
отриманого удару потерпіла впала на підлогу і втратила свідомість. Після цього ОСОБА_5
вдарив її в плече, від удару ОСОБА_3 скотилась по сходинках до третього
поверху. Підійшовши до потерпілої, засуджений з корисливих мотивів відкрито
викрав у неї мобільний телефон «Самсунг X 660»,
вартістю 600 грн., сім-картку оператора мобільного зв'язку «Лайф», вартістю 25
грн., на рахунку якої було 2 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на
суму 727 грн.

Крім
того, фізично подолавши опір ОСОБА_3, спричинивши їй тілесні ушкодження у виді
крововиливів лівого плеча та лоба, які згідно акту судово-медичного обстеження
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та, маючи намір направлений
на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом,
засуджений примусив потерпілу роздягнутись та проти її волі здійснив з нею
орогенітальний контакт. Після чого засуджений, продовжуючи застосовувати
фізичну силу до ОСОБА_3, утримуючи її на сходах, проти волі потерпілої,
переборовши її опір вступив з нею в статеві зносини. Після скоєння зґвалтування
з місця злочину зник.

В
апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_5
просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 КК
України скасувати, мотивуючи з відсутністю в його діях складу злочину. Разом з
тим, просить за ч.1 ст.186 КК України обрати ОСОБА_5 покарання не пов'язане з
позбавленням волі. Мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано фактичні
обставини справи щодо зґвалтування ОСОБА_3 засудженим, а також просить
врахувати неповнолітній вік засудженого.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, потерпілу ОСОБА_3 та її законного представника
ОСОБА_4., які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну
скаргу без задоволення, пояснення засудженого ОСОБА_5, захисника-адвоката
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали кримінальної справи та, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про винність засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, зазначених
у вироку суду, ґрунтується на сукупності достовірних і узгоджених між собою
доказах, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 152,
ч. 1 ст. 153 КК України.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 на досудовому та судовому слідстві не
визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.153
КК України.

Проте
вина засудженого підтверджується матеріалами справи, а саме: показаннями
потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, наданими ними під час судового розгляду
справи в суді першої інстанції (а.с. 4-5, 6, 14-16, 17, 39-40, 75, ),
оголошеними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 (а.с. 8, 82-83, ),
висновками судово-медичного обстеження потерпілої (а.с. 11-12, 22, 88, 92, ),
висновком товарознавчої експертизи №18/25 від 11.01.2007 р. (а.с. 37),
протоколом очної ставки (а.с. 70-74).

Таким
чином районний суд правильно взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_3, свідка
ОСОБА_4. та свідка ОСОБА_6, оскільки вони є послідовними та узгодженими між
собою. Крім того у судовому засіданні встановлено, що зазначені особи раніше не
були знайомі з засудженим, а тому не мають підстав для обмови останнього.

Призначаючи
засудженому покарання, районний суд у повній мірі врахував те, що ОСОБА_5
вчинив умисний, середньої тяжкості злочин в стані алкогольного сп'яніння,
внаслідок чого потерпілій ОСОБА_3 заподіяні фізичні та моральні страждання.

Більше
того засуджений у минулому уже притягувався до кримінальної відповідальності,
не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, заподіяну шкоду
потерпілій не відшкодував, а тому районний суд обґрунтовано дійшов висновку про
необхідність ізоляції його від суспільства, призначивши засудженому відповідну
міру покарання у межах санкцій, вказаних статей кримінального закону.

З
урахуванням всього викладеного підстав для скасування вироку чи пом'якшення
засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня
2007 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.