УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської

області в
складі:

головуючого: Коваленка Є.П.

суддів: Вавріва І.З.,
Коструби Г.І.

з участю
прокурора Парусова A.M.

захисника ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за,
апеляційними скаргами захисників ОСОБА_2. таОСОБА_4 на вирок Зборівського
районного суду від 1 березня 2007 року, яким
засуджено:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця с Конюхи,
Козівського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, із
середньою-спеціальною освітою, працюючого різноробочим ТОВ „Добробут",
одруженого, жителя АДРЕСА_1,
раніше не судимого

за ч.2 СТ.286 КК України до 3 років
позбавлення волі, з позбавленням права керувати

транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов,
заявлений потерпілою ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто в її

користь із
засудженого 169, 60 грн.
заподіяної матеріальної шкоди та 50
000 грн. -

моральної шкоди.

Запобіжний захід засудженому змінено з підписки
про невиїзд з постійного
місця

проживання на взяття під варту із
залу суду.

Строк відбуття покарання рахується
з 1 березня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за те,
що 29 квітня 2006 року близько 22 год. 30 хв., керуючи
транспортним засобом марки „ВАЗ-2101", номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Б. Хмельницького в м. Зборів в
напрямку до центру міста, порушивши вимоги п. п.1.5, 2.9(a), 10.1, 12.3 Правил
дорожнього руху України, змінивши напрямок руху вправо виїхав на

Справа № 11-137 Головуючий у
першій інстанції: Чорна В.Г.

категорія:ст.286
ч.2 КК України Доповідач:
Ваврів І.З.

узбіччя,
не переконавшись, що це є безпечним і не створює небезпеки іншим учасникам
руху. Побачивши пішоходів, які до автомобіля були повернуті спиною, не вжив
всіх заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а
продовжував рух автомобілем, внаслідок чого на узбіччі дороги допустив наїзд на
пішоходівОСОБА_5. таОСОБА_6, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження
від яких померла. В апеляціях:

Захисник ОСОБА_2., в інтересах засудженого ОСОБА_1., просить вирок суду
змінти, пом'якшивши засудженому призначене покарання, зважаючи на те, що
засуджений є особою молодого віку, має на утриманні неповнолітніх дітей,
повністю визнав свою вину і щиросердечно розкаявся у вчиненому.

ЗахисникОСОБА_4, в інтересах засудженого ОСОБА_1., просить вирок суду
скасувати та закрити провадженням кримінальну справу щодо його підзахисного на
підставі п.2 ч.І ст.6 КПК України, в зв'язку з відсутністю в його діях складу
злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду є необгрунтованим і незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_2, який підтримавши
подану ним апеляційну скаргу, просять пом'якшити призначене судом ОСОБА_1.
покарання, обравши засудженому покарання не пов'язане з позбавленням волі;
засудженого ОСОБА_1., який, відмовившись від доводів апеляції поданої
захисником ОСОБА_4., просить пом'якшити йому обране покарання та врахувати, що
він повністю визнає свою вину і буде відшкодовувати потерпілій заподіяні
збитки; прокурора та потерпілу ОСОБА_3, які просять вирок Зборівського районного
суду залишити без зміни, оскільки він є законним та обґрунтованим; перевіривши
матеріали кримінальної справи та дослідивши доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що подані захисниками ОСОБА_2.
таОСОБА_4 апеляції до задоволення не підлягають.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. у вчиненні злочину за
обставин, встановлених судом є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам
справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які
досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Обґрунтовуючи
свій висновок про винність ОСОБА_1. у вчиненні дорожньо-транспортної пригди,
суд прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_7 таОСОБА_5., які є незмінними,
послідовними та взаємоузгодженими між собою і з яких слідує, що 29 квітня 2006 року близько 22-30 год. ОСОБА_1., керуючи
автомобілем марки „ВАЗ-2101" на вул. Б.Хмельницького в м. Зборів, скоїв
наїзд наОСОБА_6 таОСОБА_5., які разом із ними йшли в напрямку центра міста по
правому узбіччю дороги в попутному напрямку до руху автомобіля. При цьому,
наїзд на пішоходів відбувся в момент їхнього руху по узбіччю дороги, а не за
обставин вказаних

засудженим під час розгляду справи Зборівським районним судом, який
стверджував, що наїзд на потерпілу стався після того, як вона впала на дорогу.

Показання вказаних свідків щодо обставин ДТП об'єктивно стверджуються висновком судово-медичної
експертизи № 73 від 25 липня 2006 року, згідно з
якою локалізація та характер ушкоджень потерпілої свідчать про те, що в даному
випадку мав місце удар переднім бампером автомобіля найімовірніше в
задньо-зовнішю поверхню лівих гомілки і колінного суглобу, колиОСОБА_6
перебувала у вертикальному положенні і була обернена до транспорту, що
наближався, задньо-лівою боковою поверхнею тіла, (т.1 а. с 144-145)

Ці ж обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи речових
доказів (одягу та взуття)ОСОБА_6 №
58 від 22 червня 2006 року, відповідно
до якої характер слідів ковзання на підошвах туфель свідчить про вертикальне
положенняОСОБА_6 та можливість їхнього утворення під час наїзду транспортним
засобом, (т.1 а. сі 16-120)

Безпідставними є твердження засудженого, висловлені ним в суді першої
інстанції, щодо застосування ним екстреного гальмування при виявленні
пішоходів, які рухались по узбіччю дороги, оскільки протоколом огляду місця
події від 29 квітня 2006 року зафіксовано
відсутність будь-яких слідів гальмування від коліс транспортного засобу на
асфальтній поверхні проїзної частини та на земляній поверхні дороги на момент
огляду, (т.1 а. сі 16-120)

Зазначивши про однобічність і неповноту досудового та судового слідства, а
також про незаконність вироку суду, захисникОСОБА_4, в поданій ним апеляції не
навів суду переконливих доводів, які б стверджували дані обставини. Наведені
ним в апеляції аргументи на підтвердження своїх доводів щодо необхідності
проведення додаткових слідчих дій та проведення автотехнічної експертизи є
необгрунтованими на предмет їх доцільності.

На думку колегії суддів, зібрані досудовим слідством і досліджені судом
докази в їх сукупності доводять винність ОСОБА_1. в порушенні правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом що спричинили смерть
потерпілого і спростовують посилання захисникаОСОБА_4 на необ'єктивність
досудового та судового слідства.

Підтвердженням цього висновку є також пояснення засудженого ОСОБА_1,
викладені ним під час розгляду судом апеляційної інстанції, відповідно до яких
він повністю визнав свою вину у вчиненому ним злочині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникаОСОБА_4,
який просить закрити провадження в даній кримінальній справі за відсутності в
діях ОСОБА_1 складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є
безпідставною і до задоволення не підлягає.

Покарання
ОСОБА_1. призначено судом відповідно до положень Загальної частини
Кримінального кодексу України, з додержанням вимог

ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а
також всіх обставин справи.

Призначаючи покарання суд врахував те, що ОСОБА_1. раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, позитивно
характеризується за місцем роботи та проживання і частково відшкодував
потерпілій шкоду, в зв'язку з чим обрав йому мінімальне покарання передбачене
санкцією ч.2 ст.286 КК України.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, в інтересах засудженого ОСОБА_1, щодо пом'якшення
йому призначеного покарання.

На думку судової колегії вирок суду є обґрунтованим і
законним. Будь-яких передбачених ст.367 КПК України підстав до його зміни чи
скасування не виявлено при перевірці справи в апеляційному порядку, а тому
апеляційні скарги захисниківОСОБА_4 та ОСОБА_2, в інтересах засудженого
ОСОБА_1, до задоволення не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
захисниківОСОБА_4 та ОСОБА_2,
в інтересах засудженого ОСОБА_1,
залишити без задоволення, а вирок Зборівського районного суду від 1 березня 2007 року відносно
ОСОБА_1 - без
зміни.