ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

представників цивільних

відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Краснодар РФ, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого водієм ТОВ «Транспромгаз», не судимого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 .

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в:

23.07. 2014 року, приблизно о 07.45 годині, ОСОБА_9 керуючи вантажним автомобілем « Сканіа 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом цистерною «Кряо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Воронезькій з вулиці Сагайдачного в напрямку вул. Совхозної, в порушення п.16.2 Правил дорожнього руху України проявивши злочинну недбалість, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою і повертаючи праворуч на перехресті з проспектом ім. «Газети Правда» не надав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , який рухався справа від нього на інвалідній колясці, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода і потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 1359/233- е від 14.08.2014 року заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання смерті.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав повністю, суду пояснив, що він працює водієм в ТОВ «Транспромгаз», має стаж водія з 1992 року, 23.07. 2014 року, приблизно о 07.45 годині, керував вантажним автомобілем « Сканіа 124» з напівпричепом цистерною «Кряо», рухався по вул. Воронезькій з вулиці Сагайдачного в напрямку вул. Совхозної.

На регульованому перехресті зупинився на червоний сигнал світлофора, а коли загорівся зелений сигнал почав рухатись і почув хруст під колесами, зупинився і побачив, що наїхав на чоловіка в інвалідному візку.

Заявлений потерпілою цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, внаслідок ДТП загинув її батько ОСОБА_10 , який був інвалідом 1 групи і пересувався у інвалідній колясці.

На лікування батька, якому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, вона витратила 2 267 грн. 92 коп., від отриманих травм батько помер і вона понесла витрати на його поховання в розмірі 3461 грн., витратила 5697.65 грн. на поминальний обід, 6000 грн. на виготовлення пам`ятника, внаслідок ДТП пошкоджена інвалідна коляска на суму 1900 грн. 64 коп.. Понесла витрати, пов`язані з отриманням юридичної допомоги в розмірі 9 000 грн., а всього витратила 28 327 грн. 21 коп., які просить стягнути як матеріальну шкоду, солідарно, з обвинуваченого та з ТОВ «Транспромгаз», як з роботодавця, оскільки обвинувачений працював водієм в ТОВ «Транспромгаз», скоїв ДТП під час виконання своїх трудових обов`язків.

Крім того потерпілою заявлено позов про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в нервових хвилюваннях, пов`язаних зі смертю батька. Розмір шкоди визначений судово-психологічною експертизою і становить 108 мінімальних заробітних плат, що складає 156 537 грн. 36 коп., із розрахунку мінімальної заробітної плати у грудні 2014 року- 1449.42 грн.

Під час судового розгляду позовні вимоги було уточнено до участі у справі було притягнуто страхову компанію ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з якої позивачка просила стягнути матеріальну шкоду.

Представник цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» позов не визнав, вважає, що діючим законодавством не передбачена солідарна відповідальність роботодавця та робітника, крім того послався на те, що відповідальність підприємства застрахована.

Представник страхової компанії позов не визнав, посилаючись на те, що до них у встановленому законом порядку потерпіла не зверталась, а позов, що вручений у судовому засіданні не відповідає вимогам закону.

Відповідно до висновків автотехнічної експертизи порушення обвинуваченим правил дорожнього руху виразилося в тому, що Триполець, на регульованому перехресті, повертаючи праворуч, повинен був дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Невиконання вказаних вимог правил дорожнього руху, а саме п.16.2 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Суд допитав обвинуваченого, потерпілу, цивільних відповідачів, дослідив висновки експертиз, переглянув відеозапис ДТП, на якому зафіксовано рух транспортних засобів під час ДТП, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого і, за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть. .

Дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_9 раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання, характеризується позитивно .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, яки обтяжують покарання, суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, з позбавленням права керування транспортними засобами.

На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.
Підстав для застосування покарання з випробуванням суд не вбачає, оскільки наслідки кримінального правопорушення є незворотні - життя людини.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підлягає частковому задоволенню.

Так, документально підтверджені та підлягають стягненню :

витрати на лікування батька потерпілої, якому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, в розмірі 2 267 грн. 92 коп.;

витрати на його поховання - 3461 грн.;

витрати на виготовлення пам`ятника 6000 грн.;

вартість пошкодженої інвалідної коляски- 1900 грн. 64 коп., а всього- 13 629.56 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування витрат, понесених на організацію поминального обіду не відносяться до витрат з поховання, а тому відшкодуванню не підлягають.

Позивачка також заявила позов щодо понесених витрат з отриманням юридичної допомоги в розмірі 9 000 грн., суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до правил адвокатської етики, що схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року протокол від 1-2 жовтня 1999 року № 6/VI, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, чч. 1-6 ст. 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з факторів, указаних у ч. 3 цієї статті, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Представлена суду угода про надання юридичної допомоги не відповідає вказаним вище вимогам, а тому суд, з урахуванням якості підготовлених адвокатом документів, часу, що був витрачений адвокатом на участь у судових засідання визначає розмір гонорару, що підлягає сплаті 3 000 грн..

Крім того потерпілою заявлено позов про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в нервових хвилюваннях, пов`язаних зі смертю батька. Розмір шкоди визначений судово-психологічною експертизою і становить 108 мінімальних заробітних плат, що складає 156 537 грн. 36 коп., із розрахунку мінімальної заробітної плати, із індексацією, у грудні 2014 року- 1449.42 грн..

Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки він підтверджений представленими доказами і відповідає понесеним потерпілою матеріальним стражданням та переживанням.

З посиланням на те, що обвинувачений знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Транспромгаз» в позові висунуто вимоги про солідарну відповідальність працівника та роботодавця та стягнення з них солідарно 165 537 грн. 37 коп.

З урахуванням того, що на випадок дорожньо - транспортної пригоди для відшкодування шкоди , особам постраждалим від ДТП, автомобіль ТОВ «Транспромгаз» був застрахований ПАТ «Українською пожежно-страховою компанією» позивачка просить стягнути з неї матеріальну шкоду в розмірі 19 327.21 грн.

Судом встановлено, що Триполець знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Транспромгоаз» і заподіяв позивачці шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків тому, відповідно до ст. 1172 ЦК, юридична особа відшкодує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним трудових обов`язків.

Крім цього, ТОВ «Транспромгаз» є власником джерела підвищеної небезпеки-автомашини, на якій заподіяно шкоду позивачу, тому відповідач несе відповідальність за заподіяну шкоду як володар джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ЦК України.

Солідарна відповідальність працівника та роботодавця діючим законодавством не передбачена, працівник може нести відповідальність в порядку регресу.

На випадок дорожньо - транспортної пригоди для відшкодування шкоди , особам постраждалим від ДТП, автомобіль ТОВ «Транспромгаз» був застрахований ПАТ «Українською пожежно-страховою компанією», що підтверджується полісом, тому заподіяну позивачу матеріальну шкоду повинна сплачувати страхова компанія, в рамках страхової суми, це передбачено главою 67 ЦК і Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортных засобів»

Відповідно до цього Закону страховим випадком є пригода, від якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП і настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Ст. 22.1 Закону встановлено, що при настані страхового випадку страхувальник, а не застрахована особа, відшкодує заподіяну шкоду.

Стягненню з страхової компанії на користь позивачів підлягає : розмір матеріальної шкоди, що встановлена судом, в рамках страхової суми, за відрахуванням безумовної франшизи.

Матеріальна шкода, що підлягає стягненню становить 16 129. 56 грн..

Стягненню з ТОВ «Транспромгаз» на користь позивачки, в якості матеріальної шкоди, підлягає сума франсшизи- 500 грн. та моральна шкода в розмірі 156 537.36 грн..
Судові витрати у справі становлять 6 196.8 грн. 80 коп.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства « Українська пожежно -страхова компанія » на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 16 129. 56 грн..

Стягнути з ТОВ «Транспромгаз» на користьОСОБА_4 157 037.36 грн..
У задоволенні цивільного позову до ОСОБА_9 відмовити.
Речовий доказ: автомашину з напівпричепом, що передана ТОВ «Транспромгаз»- залишити власнику за належністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 6196.8 грн..

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий: