Провадження № 11/792/6/15
Справа № 1/2211/90/2012 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 185 ч. 2, 121 ч. 2 оповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу за апеляційними скаргами засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі;

- за ч .2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 14 листопада 2014 року, зарахувавши в цей строк час його досудового ув`язнення з 07 грудня 2011 року до 13 листопада 2014 року включно.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сільце, Славутського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого

- 16 липня 2009 року Славутським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

· за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі;
· за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 14 листопада 2014 року, зарахувавши в цей строк час його досудового ув`язнення з 07 грудня 2011 року до 13 листопада 2014 року включно.

Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року).

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

За вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 04 грудня 2011 року в вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, руками та ногами нанесли ОСОБА_12 по різних частинах тіла, переважно в область грудної клітини та живота, численні удари, в результаті чого спричинили тяжкі тілесні ушкодження закриту травму грудної клітини із множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами пристінкової плеври, крововиливами в праву та ліву плевральні порожнини, які спричинили смерть потерплого в межах години від часу їх нанесення.
Залишаючи квартиру, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 таємно викрали із коридорної відкритої шафи мобільний телефон марки „Soni Ericxon G-110 І, вартістю 200 грн., зі стартовим пакетом марки „Київстар, вартістю 10 грн., які належали ОСОБА_12 .
В поданих апеляційних скаргах та доповненнях до них засуджений ОСОБА_8 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого, посилаючись на невідповідність тяжкості призначеного покарання його особі, просять вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання та призначити таке нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті за злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України. На думку засудженого та його захисника, судом не враховано, що він щиро розкаявся у вчиненому, злочин вчинив в стані сильного душевного хвилювання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину та зробив відповідні висновки зі своєї негативної поведінки.

Засуджений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі, як вбачається із її змісту, стверджує, що умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 не мав, а спричиненні ним тілесні ушкодження не могли призвести до смерті останнього. Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання. Стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги, що він визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх виступ в судових дебатах та звернення з останнім словом, їх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підтримку апеляцій, з посиланням на зазначені в них доводи, прокурора, який просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і не заперечується в апеляціях, як не оспорюється і кваліфікація їх дій за ст. ст. 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове та судове слідство у справі проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_9 про те, що досудове та судове слідство в справі проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Так, в судовому засіданні засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заперечували та ствердили обставини перебування в домоволодінні ОСОБА_12 4 грудня 2011 року, нанесення йому численних тілесних ушкоджень внаслідок цілого ряду ударів руками і ногами та заволодіння мобільним телефоном потерпілого, ствердивши час, місце та спосіб викрадення майна, однак викладали свою версію подій.

Показаннями потерпілої ОСОБА_13 , оголошеними в процесі судового розгляду, яка показала, що на початку грудня 2011 року, дізналася, що засуджені, внаслідок ударів ногами та руками нанесли тілесні ушкодження потерпілому, від яких останній помер у власному домоволодінні. Ствердила, що при цьому у ОСОБА_12 зник мобільний телефон, яким він користувався (а.с. 60, т. 2).

Показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які показали, що на початку грудня 2011 року в належній потерпілому ОСОБА_12 квартирі був виявлений труп останнього із значною кількістю видимих тілесних ушкоджень.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оголошеними в процесі судового розгляду, які ствердили, що особою, яка на початку грудня 2011 року, тобто фактично відразу після побиття ОСОБА_12 , продала ОСОБА_17 мобільний телефон ідентичний тому, який напередодні був викрадений з помешкання потерпілого, є засуджений ОСОБА_9 (а.с. 76-77, 80-81, т. 2).

Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що за життя потерпілий ОСОБА_12 користувався мобільним телефоном ідентичним тому, який на початку грудня 2011 року засуджені реалізували свідку ОСОБА_17 (а.с. 76-77, т. 2).

Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинів об`єктивно стверджується даними протоколів огляду місця події з фототаблицями та планами-схемами до них, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_3 виявлений труп ОСОБА_12 із значними видимими тілесними ушкодженнями. На підлозі, де знаходилося тіло ОСОБА_12 , його одязі виявлено плями темно-бурого кольору, схожі на кров, тобто саме в тому місці, де зі слів засуджених вони нанесли численні тілесні ушкодження потерпілому (а.с. 25-31, 32-58, т. 1; 11-22, т. 2).

Змістом висновку експерта № 2038 від 28.12.2011 року стверджується, що внутрішні органи трупа потерпілого ОСОБА_12 містять глибокі гематоми та крововиливи (а.с. 65, т. 1).

Із змісту висновку експерта № 115 від 03.02.2012 року вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: черепно-лицевої травми, підшкірної гематоми потиличної ділянки голови справа; синця нижньої повіки лівого ока; осаднення спинки носа; двох саден правої підочної ділянки, двох саден в ділянці правої щоки, синця в ділянці правої щоки; забійної рани верхньої губи зліва; забійної рана верхньої губи справа.

Закритої травми грудної клітини з прямим конструктивним переломом тіла грудини, множинними переломами ребер справа (2-12 ребра, 2, 3, 5, 6 ребра - подвійні переломи ребер) та зліва (2-12, 5, 6, 7, 8, 9 ребра - подвійні переломи ребер), розриву пристінкової плеври справа та зліва, крововиливів в праву та в ліву плевральні порожнини, крововиливу в переднє середостіння, масивної підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітини, підшкірної гематоми передньої поверхні грудної клітини справа в нижній третині, підшкірної гематоми передньої лівої-бокової поверхні грудної клітини в нижній третині, підшкірної гематоми задньої право-бокової поверхні грудної клітини в нижній третині; п`яти синців в ділянці передньої поверхні правого плечового суглобу, двох синців в правій підключичній ділянці, шести синців в ділянці передньої поверхні грудної клітини в середній третині; п`яти синців в нижній третині грудної клітини по передній поверхні справа, чотирьох синців в нижній третині грудної клітини по передній поверхні зліва, восьми синців по правій боковій поверхні грудної клітини в середній та нижній третинах, чотирьох синців по лівій боковій поверхні грудної клітини в нижній третині, садна в ділянці передньої поверхні лівого плечового суглобу.

Закритої травми живота із забоєм та крововиливом в брижу тонкого кишечника, двох синців в правій підреберній ділянці в середній третині.

Закритої травма правої нирки з розривом та крововиливом в заочеревний простір справа.

Підшкірної гематоми тильної поверхні правої кисті, підшкірної гематоми тилу правого передпліччя з осадженням, підшкірної гематоми та синця передньої поверхні правого передпліччя, двох саден тильної поверхні лівого передпліччя в нижній третині, підшкірної гематоми тильної поверхні лівого передпліччя, двох саден в ділянці зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу, садна в ділянці задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, синця і садна в ділянці передньої поверхні правого колінного суглобу, синця по передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, синця внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, синця передньої поверхні лівого стегна у верхній третині.

Травмуючими механізмами утворення всіх наявних у ОСОБА_12 ушкоджень виявилися ударні дії тупих предметів, тертя тупими предметами, а також поєднання ударної дії цих предметів з тертям, на що вказують особливості ушкоджень м`яких тканин голови, тулуба, характер переломів ребер, грудини, травма живота та розрив правої нирки, мають ознаки прижиттєвого виникнення, та виникнення незадовго до настання смерті.

Травмуючим механізмом виникнення закритої травми грудної клітини ОСОБА_12 явились ударні дії тупих твердих предметів із місцем прикладання багаторазово в ділянку передньої поверхні, правої передньо-бокової поверхні, лівої передньо-бокової поверхні, правої задньо-бокової поверхні грудної клітини, бокові поверхні грудної клітини, про що свідчить наявність множинних синців на поверхні грудної клітини, характер підшкірних гематом, характер перелому тіла грудини, переломів ребер із ознаками повторної травматизації.

Одиночний непрямий повний поперечний перелом середньої третини тіла грудини виник від одноразової дії на ділянку мечоподібного відростка цієї грудини якогось твердого тупого травмуючого предмету із невизначеною формою та розмірами його контактної поверхні.

Травмуючим механізмом спричинення закритої травми живота явилось ударне локальне прикладання тупих твердих предметів в ділянку правого підребір`я. Крововилив в брижу тонкого кишечника міг бути спричинений як в результаті нанесення удару, так і в результаті здавлювання живота в передньо-задньому напрямку з прикладанням до середньої третини передньої черевної стінки.

Закрита травма правої нирки заподіяна в результаті локального ударного прикладання тупого предмету в ділянку задньої правої - бокової поверхні грудної клітини в нижній третині, про що свідчить розташування підшкірної гематоми та переломів нижніх ребер, має опосередкований зв`язок із настанням смерті.

Закрита травма грудної клітини, яка була заподіяна багаторазовим прикладанням тупих твердих предметів в сукупності, перебуває в прямому причино-наслідковому зв`язку із настанням смерті, та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Інші ушкодження на тілі (черепно-лицева травма, закрита травма живота, синці, садна, підшкірні гематоми рук, ніг) мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Виявлене при дослідженні трупа садно зовнішньої поверхні правого колінного суглобу спричинене за механізмом тертя, має ознаки виникнення в межах 4-х діб до настання смерті та ознаки легкого тілесного ушкодження, в причинному зв`язку із настанням смерті не перебуває.

При дослідженні трупа також виявлено ушкодження із ознаками посмертного виникнення - осаднення в ділянці передньої поверхні лівого колінного суглобу, осаднення в ділянці правої бокової поверхні тазу, які спричиненні по механізму тертя контактуючих поверхонь, могли виникнути в результаті волочіння тіла.

Відповідно проявам поширеності крововиливів, їх морфологічних властивостей, закрита травма грудної клітини, черепно-лицева травма, травма правої нирки, синці садна на поверхні тіла, мають ознаки виникнення в межах години до настання смерті.

Травма правої нирки могла бути заподіяна внаслідок одномоментного ударного прикладання, закрита травма живота спричинена не менше як триразовим прикладанням до передньої черевної стінки та правого підребір`я, закрита травма грудної клітини спричинена не менше як шестиразовим прикладанням до передньої поверхні, п`ятиразового прикладання до правої передньо-бокової поверхні, восьмиразового прикладання до правої бокової поверхні чотириразового прикладання до лівої передньо-бокової поверхні, чотириразового прикладання травмуючи предметів до лівої бокової поверхні грудної клітини, черепно-лицева травма спричинена не менше як шестиразового прикладання до передньої і задньої поверхні голови.

ОСОБА_12 помер в результаті закритої травми грудної клітини із множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами пристінкової плеври, крововиливами в праву та в ліву плевральні порожнини.

Смерть настала в межах двох діб до проведеного дослідження трупа.

Закрита травма грудної клітини перебуває в прямому причино-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

На час заподіяння травм грудної клітини тулуб ОСОБА_12 був обернутим передньою, правою передньо-боковою поверхнею, лівою передньо-боковою поверхнею, правою та лівою боковою поверхнями до напрямків прикладання травмуючих предметів. Закрита травма живота спричинена прикладанням травмуючих предметів до передньої поверхні живота. Закрита травма і нирки спричинена прикладанням травмуючої поверхні до правої задньо-бокової поверхні живота. Ушкодження в ділянці тильної (задньої) поверхні передпліччя могли виникнути внаслідок зв`язування рук, на що вказує характер осадження та виявлені ознаки здавлювання шкіри.

Враховуючи виявлені тілесні ушкодження в ОСОБА_12 , він міг певний час після їх заподіяння знаходитись в свідомості та самостійно пересуватися.

Синці та садна в ділянці правого ліктьового суглобу, передньої поверхні лівого плечового суглобу, правого та лівого колінних суглобів, підшкірна гематома правої потиличної ділянки голови, осадження обличчя могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. Виникнення закритої травми грудної клітини, живота, правої нирки в результаті падіння виключається.

Не виключається можливість збереження життя ОСОБА_12 при своєчасному надані медичної допомоги.

Покази ОСОБА_8 від 07.12.2011р. та відображення ним під час відтворення обстановки та обставин події від 08.12.2011р., покази підозрюваного ОСОБА_20 від 07.12.2011р. та відображення ним під час відтворення обстановки та обставин події від 10.12.2011 р. нанесення ударів відповідають локалізації напрямкам прикладання та механізму спричинення тілесних ушкоджень в ділянці голови, грудної клітини та живота виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_12 (а.с. 74-80, т. 1).

Даними висновку експерта № 15-мк від 23.01.2012 року стверджується, що на поверхні грудини ОСОБА_12 виявлено одиночний непрямий повний поперечний перелом середньої третини тіла грудини, розташований на рівні 3-го міжреберного проміжку, який міг утворитися від одноразової дії на ділянку мечоподібного відростка цієї грудини якогось твердого тупого травмуючого предмету (а.с. 82-84, т. 1).

Із висновків експерта №№ 26, 27,28 та 29 від 25.01.2012 року з додатками вбачається, що виявлені на підлозі квартири АДРЕСА_3 , простирадлах, одязі та рушнику кров може належати потерпілому ОСОБА_12 (а.с. 117-119, 127-129, 137-139, 157-159, т. 1).

Висновками експертів №№ 46 та 47 від 13.02.2012 року з додатками стверджується, що кров людини виявлена на одязі та взутті засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 може належати потерпілому ОСОБА_12 (а.с. 130-132, 189-191, т. 2).

Даними висновку експерта № 5 від 31.01.2012 року стверджується, що сліди крові та пластини клітин людини, в піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого ОСОБА_12 можуть належати засудженому ОСОБА_9 (а.с. 6-8, т. 2).

Проаналізувавши висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виявлені в домоволодінні потерпілого ОСОБА_12 , на одязі та взутті засуджених сліди крові, належать саме потерпілому, оскільки перебуваючи саме в цьому одязі та взутті, в квартирі останнього засуджені наносили ОСОБА_12 численні тілесні ушкодження, що супроводжувалося значною кровотечею, і що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заперечують.

Із даних протоколів відтворення обстановки та обставин події з фото-таблицями стверджується, що засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в присутності захисників та понятих, з застосування фото, відео зйомки, що виключало вчинення на них будь-якого тиску та примусу в деталях, вказали час, місце, спосіб та механізм спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, а також заволодіння майном потерпілого (а.с. 111-121, 159-173, т. 2).

При цьому, як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 повідомляли такі деталі вчинених злочинів, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо їх скоїла.

Протоколами очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якими стверджується, що засуджені прямо вказали, що діючи узгоджено, в квартирі потерпілого ОСОБА_12 спричинили останньому тілесні ушкодження та заволоділи належним йому мобільним телефоном (а.с. 9-12, т. 3).

Із висновків експертів №№ 376 та 377 від 12.12.2011 року вбачається, що на пальцях рук правої кисті засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виявлені садна характерні для нанесення ними ударів кулаком руки (а.с. 139-140, 180-181, т. 2).

Із змісту протоколу огляду та вилучення з фото таблицями вбачається, що в свідка ОСОБА_17 був виявлений та вилучений мобільний телефон «Sony Ericsson», який їй реалізував засуджений ОСОБА_9 і який є ідентичний тому, що напередодні був викрадений з помешкання потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 86-87, т. 2).

Кількість та вартість викраденого майна стверджується довідкою про вартість та жодним учасником апеляційного розгляду, в тому числі засудженими та їх захисниками не оспорюються (а.с. 88, т. 2).

Із змісту актів амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 14 від 18 січня 2012 року та № 23 від 25 січня 2012 року вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 психічним захворюванням не страждають, не страждали такими і на період вчинення інкримінованого їм злочину, а тому могли та можуть усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відносно скоєного і на теперішній час їх можна вважати осудними. При цьому, засуджені в стані фізіологічного афекту, сильного душевного хвилювання не знаходилися (а.с. 218-219, 243-244, т. 2).

Про наявність умислу в діях засуджених на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме численні нанесення ударів руками та ногами, яких була значна кількість, в голову та тулуб потерпілого, тобто виключно в життєво важливі органи.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямованого на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, вказує також те, що ОСОБА_12 із засудженим фактично знайомі не були, злочинні дії засуджених продовжувалися на протязі значного часу, носили узгоджений характер, те, що потерпілий ОСОБА_12 фактичного жодного опору засудженим не чинив, їх значна різниця у віці та фізичній силі, відсутність необхідності спричинення такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою. Засуджені жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги не забезпечили.

При встановленні спрямованості умислу засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів враховує дані про інтенсивність нападу, кількість, локалізацію поранень, сили ударів і нанесення їх в область життєво важливих органів. Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця (нанесли численні удари, з прикладанням значної сили виключно в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_12 ).

Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, які супроводжувалися значною крововтратою, причини припинення злочинних дій, поведінка засуджених і потерпілого, що передувала події, їх різниця в віці та фізичній силі, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії засуджених спрямовані на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Як органами досудового слідства, так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які дали вичерпні відповіді на спірні питання, в тому числі твердження засудженого ОСОБА_9 .

Наведені докази, узгодженість дій засуджених, повністю спростовують доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_9 про відсутність у нього умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень та неможливість спричинення таких ним особисто.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні засудженими, ні їх захисниками не надано.

Більше того, дані твердження засудженого ОСОБА_9 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків заборонених законодавством методів слідства, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Розглядаючи кримінальну справу в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм правову оцінку і прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та осіб засуджених.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні ряду злочинів, частина з яких є тяжкими, їх підвищену суспільну небезпечність, перебування в стані сп`яніння, що є обтяжуючою їх покарання обставиною, спосіб та механізм їх вчинення, наслідки, що настали.

Як стверджується матеріалами справи вину у вчиненні злочинів засуджені визнали частково лише під тиском зібраних у справі доказів. Достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілою та відшкодування їй шкоди не вживали.

Тому застосування до них ст. 69 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчинених засудженими злочинів, частина з яких є тяжкими, їх особи, в тому числі ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, вчинив нові, умисні злочини, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, спосіб та механізм вчинення злочинів, наслідки, що настали, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

При цьому судом були враховані ті обставини, на які є посилання в апеляційних скаргах засуджених та захисника ОСОБА_7 .

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями засуджених та захисника ОСОБА_7 про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), п.п. 11, 15 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-
У х в а л и л а :
Вирок Славутського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційні скарги засуджених та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .