АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1070/14-к Номер провадження 11-кп/786/49/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ст.118 КК.Зах.вих.хар.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року до

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.118 КК України застосовано примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально виховної установи для дітей і підлітків строком на 3 роки.

У строк перебування ОСОБА_8 у спеціальній навчально виховній установі для дітей і підлітків зараховано час тримання під вартою з 28.12.2013 по день винесення вироку 10.11.2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 19 грудня 2013 року близько 18 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин посварився з останнім. В подальшому сварка переросла в бійку. ОСОБА_9 поруч з яким у кутку стояла сокира передав її ОСОБА_10 , котрий намагався нанести нею удари ОСОБА_8

Захищаючись, ОСОБА_8 почав кусати за руку ОСОБА_10 , наніс йому не менше шести ударів кулаком по голові, не менше трьох ударів ногами та руками в тулуб, а також по верхніх і нижніх кінцівках, вивернуши ОСОБА_10 пальці, вихопив з його рук сокиру, якою наніс потерпілому два удари лезом сокири в ділянку голови.

Внаслідок чого ОСОБА_8 скоїв умисне вбивство ОСОБА_10 вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.118 КК України примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Вказує, що при прийнятті рішення про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально виховної установи суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В судовому рішенні не визначено тип установи в яку має направлятись ОСОБА_8 . Крім того, вважає, що застосований захід не є належним у даному випадку, оскільки ОСОБА_8 через рік досягне повноліття, а тримання у виховних установах неповнолітніх здійснюється до досягнення ними 18-річного віку. Зазначає, що судом безпідставно зараховано термін перебування обвинуваченого під вартою до строку перебування його у спеціальній виховній установі. Також неправильно зазначено анкетні дані ОСОБА_8 щодо числа його народження, замість 23 грудня вказано 25 грудня.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які зводилися до того, що ОСОБА_8 не вчиняв суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.118 КК України, а тому до нього не може бути застосований примусовий захід виховного характеру у виді застереження, перевіривши матеріали провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою від 08квітня 2014 року Кременчуцький районний суд в складі суддів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 зі стадії судового розгляду повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.115,ч.1 ст. 185 КК України та клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусового заходу виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 118 КК України прокурору відділу захисту прав і свобод дітей прокуратури Полтавської області (а.п. 106,т.1).

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 13 травня 2014 року зазначена ухвала скасована (а.п. 149-151т.1). За матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Тому суд першої інстанції мав здійснювати судове провадження в іншому складі суду.

Після надходження до суду першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні 0000009 за фактом вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115, ч .1 ст. 185 КК України та клопотання про застосування примусового заходу виховного характеру для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

Відповідно до ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій при

перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Поміж тим, всупереч наведеній вимозі закону згідно автоматизованої системи документообігу суду в склад колегії була включена суддя ОСОБА_12 , яка брала участь у кримінальному провадженні і приймала рішення під час судового розгляду, яке скасовано апеляційною інстанцією, а відтак вона має власну думку щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Зважаючи на це, колегія суддів дійшла висновку, що закріплена в ст. 76 КПК України заборона повторної участі судді в кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаним з тим, що під час своєї попередньої участі у кримінальному провадженні прямо чи побічно висловив свою позицію щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Приписами п.2 ч.2 ст.415 КПК України регламентовано, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.

За змістом ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення - законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Поряд з цим, як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 в ході судового розгляду категорично заперечував показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які за клопотанням сторони обвинувачення були допитані слідчим суддею в судовому засіданні під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України, стверджуючи, що саме вони вчинили суспільно-небезпечне діяння.

Поміж тим, судом першої інстанції припинено дослідження наданих прокурором доказів, якими є свідчення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і визнано їх недопустимими, мотивуючи тим, що свідки не були приведені судом до присяги, хоча свідки попереджені слідчим суддею за ст. ст. 384, 385 КК України.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_16 є батьком ОСОБА_8 , а ОСОБА_15 доводиться дядьком останнього. Згідно показань ОСОБА_8 його батько притягувався до кримінальної відповідальності за умисне вбивство, що залишилося неперевіреним.

При цьому стороною обвинувачення не була забезпечена явка вказаних осіб в судове засідання для безпосереднього допиту судом, в тому числі, з наданням права, як стороні обвинувачення, так і захисту на їх перехресний допит з метою перевірки достовірності або недостовірності доказів, належності чи неможливості їх використання, наданню переваги одних доказів над іншими.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції істотно порушив, передбачений ст. 22 КПК України принцип змагальності та вимоги щодо повного, всебічного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на це, залишилися недослідженими обставини, що мають суттєве значення для вирішення питання у відповідності з вимогами ст. 501 КПК України чи вчинено це діяння неповнолітнім ОСОБА_8 та чи правильно застосовано судом закон України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо анкетних даних ОСОБА_8 .

Так, судом всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.372 КПК України неправильно вказані його анкетні дані. Згідно свідоцтва про народження, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 30вересня 2014 року, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не 25 грудня, як зазначено судом.

З урахуванням викладеного перевірка інших доводів апеляційної скарги на разі є передчасною.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції суду необхідно ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи апеляційних скарг, безпосередньо дослідити докази у кримінальному провадженні, дати належну оцінку усім доказам, та дотримуючись положень вимог кримінального закону ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду , -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора частково задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 118 КК України примусового заходу виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально виховної установи для дітей і підлітків строком на 3 роки скасувати.

Призначити за матеріалами провадження стосовно ОСОБА_8 новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення Апеляційним судом Полтавської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4