________________ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ_____________________
Справа № 11-18,
2007 року Головуючий по 1 інстанції
78 ч.2 КК України Ребрина К.Г.
Доповідач в апеляції Демиденко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007
року Колегія суддів судової палати в

кримінальних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого Демиденка А.І.

суддів Восколовича В.І., Охріменка І.К.

за участю прокурора Гришанової Н.Д.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 10 листопада 2006 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, гр. України, раніше не

судимого,
-відповідно до вимог ст. 78 ч.2 КК України
направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, призначеного
йому вироком Уманського
міськрайонного суду Черкаської області від
17 січня 2005 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК
України.

З неї вбачається,
що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 січня 2005
року ОСОБА_1 засуджено на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України його було звільнено від відбування цього покарання з випробуванням
на іспитовий строк у 2 роки та покладені обов'язки, що передбачені п.п. 2,3,4 ч.іст.76 КК України.

В період
вищезгаданого іспитового строку ОСОБА_1 на шлях виправлення не став і вдався
до невиконання покладеного на нього обов'язку, пов'язаного з періодичною явкою
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Зокрема, ці факти мали місце: 23.05.;
21.06.; 29.06. 2005 року та 06.03.; 04.09. 2006 року, коли він не з'явився для реєстрації до зазначеного органу без
поважних причин.

Крім того, ОСОБА_1 притягувався до
адміністративної відповідальності: 15 лютого 2006 року за ст. 173-2 ч.1 КУпроАП і 10 травня
2006 року за ст. 178ч.1 КУпроАП.

Взявши до уваги вищенаведене, суд
прийшов до висновку про небажання ОСОБА_1 стати на шлях виправлення і направив його в місця
позбавлення волі для відбування призначеного
покарання.

В апеляції
засудженого ОСОБА_1 порушується питання про скасування постанови суду
внаслідок її незаконності і необгрунтованності -з наступним поверненням справи на новий судовий розгляд.

В запереченні
старшого помічника прокурора м. Умані йдеться про безпідставність апеляційних
вимог засудженого ОСОБА_1, оскільки він не виконав покладені на нього обов'язки, передбачені
п.4ч.1ст.76 КК України і двічі на протязі 2006 року

2

притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, 10
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 порушена кримінальна справа за ознаками ч.
1ст. 164 КК України.

Розгляд справи в
суді апеляційної інстанції розпочався з дотриманням вимог ч.іст.362 КПК України.

У зв'язку з черговою неявкою без поважних
причин в судове засідання захисників засудженого ОСОБА_1, суд за відсутності підстав, передбачених ст. 45 КПК України, врахувавши його думку та згоду, дійшов до висновку про
можливість розгляду його апеляції в даному судовому засіданні без захисників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляційних
вимог, думку прокурора про їх безпідставність,
вивчивши матеріали справи та обміркувавши над доводами
вищезгаданої апеляції, колегія суддів судової палати вважає, що вона
не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розгляд справи щодо ОСОБА_1 у суді першої інстанції відбувся з дотриманням вимог, передбачених ст. 408-2 КПК України. Це об'єктивно
вбачається з протоколу судового засідання, згідно з яким у
судовому засіданні брав участь представник органів, які відають відбуванням покарання і на які покладено контроль за поведінкою
засуджених, а також ОСОБА_1, якому були роз'яснені
його процесуальні права і він при цьому не заявив клопотання про
захист своїх інтересів за участю захисника.

а.с. 32-34

Після ухвалення судом постанови у справі засуджений не подавав заяви про ознайомлення з протоколом судового засідання, а отже і
зауважень на нього.

У зв'язку з цим, колегія суддів судової палати вважає його доводи про
порушення права на захист безпідставними.

Фактичні обставини справи місцевим судом встановлені правильно. З них вбачається, що ОСОБА_1 в період проходження іспитового
строку не виконав покладеного на нього судом обов'язку,
передбаченого п.4ч.1ст.76 КК України, допустивши 5 неявок без поважних причин для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Окрім того, за цей час на нього 2 рази накладались адмінстягнення за вчинення
адмінправопорушень.

Цим даним місцевий суд дав вірну оцінку і його висновок про те, що ОСОБА_1
в період іспитового строку не побажав стати на шлях
виправлення є правильним, а рішення про направлення в місця позбавлення волі
для відбування призначеного покарання -обгрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366, 382 КПК України, колегія
суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 10 листопада 2006 року щодо нього - без зміни.