Справа № 1 - 50
2008 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області
особі: головуючого - судді СТЕЦЮКА
участю прокурора ЖДАНОВИЧА
та адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2
при попередньому розгляді
в залі суду у Теофіполі кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 смт. Білогіря Хмельницької області, проживає там
же, громадянина України, українця, освіта вища, працездатного, не працює, розлученого, не військовозобо'язаного, судимого 3 листопада 2004 року Кам'янець-Подільським міськрайонним
судом ч. 1 ст. 309 КК
України до 1 року позбавлення волі, від
відбування покарання звільнений
із випробуванням із призначенням
іспитового строку один рік;
26 листопада 2004 Теофіпольським районним судом за ч. 1 ст. 309
КК України до 1 року шести місяців позбавлення волі, від відбування покарання
звільнений із випробуванням
із призначенням іспитового
строку 1 рік, покарання не відбув, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185,
ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 187 КК
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Білогір'я
Хмельницької області, проживає там же,
громадянина України, українця, освіта
середня, не одруженого, працездатного, не працює, не
військовозобов"язаного, засуджений
26 лютого 2004 року Білогірським
районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення
волі, від відбування покарання
звільнений із випробуванням із призначенням
іспитового строку 1 рік,
покарання відбув, у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186. ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.
ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Пуксоозеро
Плесецького району Архангельської
області Російської Федерації, проживає у
смт. Білогір'я Хмельницької області, громадянина України, українця,
освіта середня, не одруженого,
працездатного, непрацюючого, не
військовозобов"язаного,
раніше не судимого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.
186, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст.
прокурора Білогірського району в суд надійшла кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 по ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.
України; ОСОБА_5 по ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 2 ст.
309, ч. 2 ст. 296 КК
України та ОСОБА_4 по ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст.
попередньому розгляді справи прокурор доповів про можливість призначення справи до судового розгляду;
клопотань,вказаних у ст. 240 КПК України він не заявив
Підсудний
ОСОБА_3 в судове засідання доставлений:
підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
з'явилися, клопотань підсудні не
заявили. Потерпілі ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 в суд не з"явилися,
клопотань не заявили.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 заявив клопотання про
направлення справи на додаткове
розслідування оскільки досудовим
слідством не виконані вимоги ухвали судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
від 10 жовтня 2007 року, зокрема, що
стосуються обвинувачення по ч. 2 ст. 309
КК України. Адвокат ОСОБА_2 та обвинувачені підтримали клопотання про направлення справи на додаткове розслідування.
Суд
вважає необхідним повернути справу на
додаткове розслідування оскільки під час
провадження досудового слідства були
допущені такі порушення вимог
КПК України, без усунення яких
справа не може бути призначена до судового розгляду.
року Теофіпольським районним
судом Хмельницької області підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
цій справі були засуджені до різних
строків позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були
звільнені від відбування покарання із
випробуванням із встановленням іспитового
строку два роки кожному. В зв'язку із апеляцією прокурора судова
палата у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області ухвалою від 10 жовтня 2007 року вирок
Теофіпольського районного суду від 18 липня 2007
року скасувала а матеріали кримінальної
справи направила прокурору Білогірського
району Хмельницької області для
організації додаткового розслідування.
встановлено із цієї ухвали Апеляційного суду Хмельницької області 7
березня 2006 року ухвалою колегії
суддів судової палати з кримінальних справ вирок Білогірського районного суду
від 12 грудня 2005 року щодо засудження ОСОБА_3 за викрадення золотих виробів на суму 3024 грн. 50 коп. потерпілої
ОСОБА_10, яке мало місце 18 червня
2005 року скасовано а справу надіслано
прокурору Білогірського району для організації додаткового розслідування.
повернення справи на додаткове
розслідування, крім інших,
послужило однобічне і неповне як
досудове, так і судове слідство в частині з'ясування даних про особу засудженого.
встановлено, що ОСОБА_3 за вироками Кам'янець-Подільського міськрайонного суду
від 3 листопада 2004 року і
Теофіпольського районного суду від 26 листопада 2004 року, за сукупністю
злочинів засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік згідно ст.. 75 КК України (Постанова
Білогірського районного суду від 18
січня 2005 року-т.2 а.с. 55).
виконання вироків, в період випробування, 18 червня 2005
року ОСОБА_3 знову вчинив умисний
злочин, крадіжку майна ОСОБА_10
постановою Білогірського районного суду
року його звільнено від призначеного
покарання згідно п. «б» ст.. 1
Закону України від 31 травня 2005
року «Про амністію» у зв'язку із
наявністю доньки ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4.
встановила колегія суддів,
зазначена постанова винесена незаконно,
оскільки суперечить вимогам п.п. «г» і «г» ст.. 7 згаданого Закону, яким
встановлено, що амністія не
застосовується до осіб до яких
застосовувалося звільнення від
відбування покарання з випробуванням і
які після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин.
В цій же ухвалі вказано, що
органи досудового слідства,
доопрацювавши матеріали справи згідно
вказівок апеляційного суду лише в частині усунення недоліків
процесуального оформлення певних
документів, нововиявлені обставини,
на які вказала судова палата,
відповідним розслідуванням не
перевіряли, прокурором району
постанова про призначення розслідування
нововиявлених обставин згідно
вимог ст.. 400-8 КПК України не
виносилась, відповідне подання
прокурору області не направлялось і до
апеляційного суду не надходило.

Виходячи
із того, що у відповідності з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 11 лютого 2005 року № 2 «Про
практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування» вказівки суду є обов'язковими
для органу дізнання, слідчого та прокурора і у випадку коли останні не дослідили
обставин, визначених в ухвалі про повернення справи на додаткове
розслідування, проведене досудове слідство визнається однобічним і неповним (п.
2 ч. 2 ст. 368) судова палата скасувала
вирок Теофіпольського районного суду від 18 липня 2007 року та повернула справу на додаткове розслідування, оскільки
вказаних вимог суд першої інстанції при розгляді справи не виконав так як наведені порушення вимог процесуального
закону перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу щодо обвинувачення ОСОБА_3 і
постановити законне і справедливе судове
рішення.

Крім
цього судовою палатою встановлено, що
досудовим слідством було допущено ряд неточностей і поверхового
формулювання обвинувачення по ч. 2 ст. 309 КК
України, які не можуть бути усунені в суді першої
інстанції. Так, кваліфікуючи дії ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст.
309 КК України як повторні досудове
слідство не встановило розмір наркотичного
засобу у ваговому обчисленні, від встановлення якого залежить кримінальна відповідальність за ст.. 309 КК України.
Оскільки ці порушення вимог закону були визнані суттєвими і такими
що перешкоджають суду повно і всебічно розглянути справу в частині обвинувачення
в сфері обігу наркотичних засобів
вирок справа була направлена на додаткове
розслідування.

Судовою
палатою досудове слідство було зобов'язане виконати вимоги ст.. 400-8 КПК України
по епізоду злочинних посягань ОСОБА_3 на майно потерпілої
ОСОБА_10, більш детально перепровірити покази обвинувачених по придбанню і
зберіганню наркотичної сировини у ОСОБА_7, встановити її вагову кількість, експертними
дослідженнями підтвердити або ж спростувати
належність її до наркотиків, вирішити питання про формулювання й обсяг
обвинувачення в цій частині, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого
доказу чи переваги одних доказів перед іншими а при неможливості виконати у
повному об'ємі вказані вимоги апеляційної інстанції рекомендував досудовому
слідству керуватися положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Приймаючи
до уваги, що вказані вимоги досудовим
слідством не виконані і без усунення цих
порушень КПК України, які Ухвалою
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Хмельницької області від 10 жовтня 2007
року визнані істотними, справа не може
бути призначена до судового розгляду суд приходить до висновку, що
кримінальну справу необхідно повернути на додаткове розслідування.

Захисник
обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1
заявив клопотання про зміну запобіжного
заходу щодо його підзахисного із тримання під вартою на підписку про невиїзд
вказуючи, що перебування його в умовах СІЗО стало для нього уроком і він
продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини у справі не буде. Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання і
запевнив суд що ухилятися від слідства і суду та перешкоджати встановленню
істини у справі не буде. Адвокат ОСОБА_2
та інші обвинувачені клопотання підтримали.

Прокурор
ЖДАНОВИЧ І.Д. вважає, що клопотання задоволенню не підлягає
оскільки обвинувачений ОСОБА_3 після розгляду справи у районному суді та у Апеляційному
суді Хмельницької області вчинив новий злочин що вказує на те, що він і
надалі може продовжувати злочинну діяльність.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку що клопотання не може бути задоволеним. Як
встановлено із матеріалів справи
обвинувачений ОСОБА_3 15 лютого
2008 року тобто під час досудового
слідства перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив новий злочин. Викладене свідчить про
те, що при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про
невиїзд обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність. Виходячи із викладеного,
приймаючи до уваги, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у
виді тримання під вартою не відпали суд
приходить до висновку що підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Виходячи із цього, керуючись ст.ст.
155, 165, 237,244,246 КПК України,
районний суд

П О С Т А Н О В
И В

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3 по ч. 1
ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 187 КК
України; ОСОБА_5 по ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 296
КК України та ОСОБА_4 по ч. 1 ст.
186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.
2 ст. 296 КК України направити прокурору Білогірського
району для проведення додаткового
розслідування.

Запобіжний
захід обвинуваченим залишити той же: підсудному ОСОБА_3 - тримання під
вартою, підсудним ОСОБА_5 та
ОСОБА_4- підписку про невиїзд.

На постанову
протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до
Апеляційного суду Хмельницької області
через районний суд.

Головуючий :

З оригіналом вірно:

Голова суду