Справа № 638/8468/15-к
Провадження № 1-кс/638/1594/15
У Х В А Л А
Іменем України
(за клопотанням про арешт майна)
25 травня 2015 року. Дзержинський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчий СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенант міліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні
в с т а н о в и в :
21 травня 2015 року о 17 годині 00 хвилин до судді надійшло вказане клопотання, погоджене з прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
Зазначений об`єкт нерухомості на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.11.2001 року, що зареєстрований у нотаріальному реєстрі нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за № 3366 та у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», де записаний в реєстрову книгу за реєстром №П-784 від 08.11.2001 року.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у період з вересня по грудень 2014 року невстановлені особи, діючи з метою незаконного заволодіння об`єктом нерухомості квартирою АДРЕСА_1 , вчинили ряд шахрайських дій щодо отримання права власності на зазначену квартиру, використовуючи при цьому підробні правовстановлюючі документи Протокол прилюдних торгів та Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.
Допитаний потерпілий ОСОБА_5 у своїх свідченнях зазначив, що не здійснював відчуження зазначеної квартири, крім того, ніколи кредитних коштів в банківських установах він не отримував та, відповідно, зазначену квартиру у іпотеку не передавав.
При цьому встановлено, що 07.11.2014 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про право власності (№7613500) на квартиру АДРЕСА_1 , де визначено її належність ОСОБА_8 .
У подальшому, 24.11.2014 року нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 , нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири (реєстровий №447), де ОСОБА_8 є відчужувачем, а покупець ОСОБА_9 при цьому зазначено, що ОСОБА_8 володіє квартирою на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого тим самим нотаріусом, 07.11.2014 року, за реєстровим №427.
Однією з необхідних складових процесу відчуження об`єктів нерухомості є складання технічного паспорту об`єкту, що здійснюється працівниками КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Крім того, до КП «ХМБТІ» власниками надаються копії правовстановлюючих документів, які долучаються до інвентаризаційної справи.
Таким чином, у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що надані до КП «ХМБТІ» документи, що стали підставою для реєстрації права власності на ОСОБА_8 та на ОСОБА_9 , містять недостовірні дані та є підробленими. Крім того, у органа досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що низка документів інвентаризаційної справи складена особами, причетними до вчинених кримінальних правопорушень шахрайства та підробки документів, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони були набуті в результаті кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення .
Враховуючи те, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 є предметом злочинного посягання і відноситься до речових доказів, з метою забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, захисту прав, свобод і інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також забезпечення відшкодування завданої потерпілому шкоди, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Слідчий, прокурор та власний майна в судове засідання не з`явились.
25 травня 2015 року до судді надійшла заява прокурора прокуратури Дзержинського району міста Харкова
ОСОБА_4 в якій він просить клопотання залишити без розгляду у зв`язку з тим, що в порядку цивільного судочинства була накладена заборона на вказану квартиру.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У відповідності до ч.1 ст. 173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи те, що прокурор не наполягає на задоволенні клопотання про арешт майна, суд приходить до висновку про те, що є законні підстави доля відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Таким чином, клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-172, 309, 372 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1

25 травня 2015 року року м. Харків