АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000269 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поляна Хотинського району Чернівецької області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.119 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначено їй покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_8 обрано тримання під вартою і взято її під варту із залу суду . Строк відбуття покарання обчислено з 23 грудня 2014 року. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 . Вирішено питання про речові докази по справі.

На вказаний вирок подані апеляційні скарги прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_8

Провадження №11кп/794/93 /15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.119 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Обвинувачена ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.12.2014 року щодо неї в частині призначення покарання змінити , та призначити їй більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Посилається на те, що районним судом при винесенні рішення призначено надто суворе покарання та обрано вищу межу цього покарання. Так районний суд безпідставно не врахував обставини що пом`якшують обвинуваченій покарання . А саме , те що вона визнала свою вину повністю, щиро кається в скоєному, повністю визнає позовні вимоги потерпілої , однак враховуючи неприязне відношення до неї потерпілою, вона не мала можливості відшкодувати кошти на поховання та інші витрати. Також посилається на те, що судом першої інтонації не враховано того, що обвинувачена раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання , хворіє на ряд хронічних хвороб, зокрема гіпертонічну хворобу 2 стадії , серцева недостатність 1 стадії, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, хронічний бронхіт. Тому вважає , що є підстави для більш м`якої міри покарання.

Прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок районного суду від 23.12.2014 року щодо ОСОБА_8 в частині не вирішення питання щодо стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат на залучення експертів на користь держави та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2852 , 2 грн.

Посилається на те, що не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченої , доведеності її вини та міри призначеного покарання, вважає , що вирок районного суду підлягає зміні в частині не вирішення питання про стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат на залучення експертів на користь держави. Так у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено ряд експертиз на загальну суму 2852, 2 грн. . Однак в порушення вимог ст. 374 КПК України районним судом в резулятивній частині оскаржуваного вироку не зазначено жодних висновків щодо відшкодування процесуальних витрат , тобто вказане питання залишилось не вирішеним.

На апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав заперечення в яких вважає апеляцію безпідставною і просить вирок суду залишити без змін. Посилається в запереченні на те, що матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_8 заперечувала обставини заподіяння особі похилого віку, інваліду дитинства ОСОБА_11 тілесні ушкодження у ділянці обличчя, та намагалася ввести суд в оману та вказувала на причетність до побиття потерпілої свідка ОСОБА_12 , позовні вимоги не визнала і завдану матеріальну шкоду не відшкодувала,, скоїла даний злочин в стані алкогольного сп`яніння і потерпіла ОСОБА_9 просила визначити сувору міру покарання обвинуваченої.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її адвоката, які підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважає, що вирок суду, слід змінити в частині не стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат , а апеляційну скаргу обвинуваченої як необґрунтовану слід залишити без задоволення, представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , який просив залишити апеляційну скаргу обвину3ваченої ОСОБА_8 без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 14 квітня 2014 року, близько 11 години 30 хв., на землях Полянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, які межують із земельними ділянками ОСОБА_13 (чоловіка ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 (племінниці ОСОБА_11 ), що розташовані в с. Поляна Хотинського району Чернівецької області між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник черговий конфлікт, пов`язаний із використанням земельної ділянки.
У ході вказаного конфлікту, потерпіла ОСОБА_11 , яка є особою похилого віку, інвалідом дитинства та була глухонімою з народження, про що ОСОБА_8 було достовірно відомо, стала відганяти корову ОСОБА_8 та почала висловлювати своє незадоволення діями останньої, розмахуючи при цьому палицею, яку вона використовувала як ціпок. У відповідь на це, ОСОБА_8 , знаходячись на той момент у стані алкогольного сп`яніння, намагалася ухилятись від замахів ціпком ОСОБА_11 , які розцінила, як спробу нанести їй удари та нанесла в свою чергу, не менше двох ударів по обличчю та голові потерпілої ОСОБА_11 Захищаючись, на її думку, від можливості отримання ударів, ОСОБА_8 утримуючи в правій руці господарську косу, яку вона попередньо взяла зі свого господарства, з метою викошування та заготівлі трави, через свою злочинну недбалість, так як повинна була передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків, своєю лівою рукою відштовхнула потерпілу ОСОБА_11 від себе в напрямку, де на землі перебувало лезо господарської коси. У результаті вказаного поштовху, потерпіла ОСОБА_11 втратила рівновагу та впала на лезо робочої частини господарської коси задньою поверхнею лівого стегна, внаслідок чого отримала проникаюче сліпе колото-різане поранення лівої сідничної ділянки з проникненням у черевну порожнину та ушкодженням лівої загальної клубової артерії, що призвели до масивної внутрішньої кровотечі та геморагічного шоку, які в своїй сукупності призвели до настання смерті потерпілої ОСОБА_11 .
У результаті злочинної недбалості з боку ОСОБА_8 , у потерпілої ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці : в лобній ділянці по центру на межі волосяної частини голови; на нижній губі справа ближче до зовнішнього кута рота. Крововилив у м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої їх поверхні в лобній ділянці дещо справа в проекції нашкірного синця.
Дані тілесні ушкодження виникли у результаті двох травмуючих дій твердих тупих предметів, або ударів об такі незадовго до моменту настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у будь-якому причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебувають. Рана у верхньому зовнішньому квадранті лівої сідниці. Раневий канал бере свій початок нашкірною раною на сідничній ділянці зліва проходить через шкіру, перетинає підшкірно-салову клітковину, великі та малі сідничні м`язи проникає в порожнину малого тазу та закінчується на зовнішній поверхні лівої загальної клубової артерії з її розсіченням. Дані тілесні ушкодження виникли у результаті разової дії з достатньою для їх виникнення силою, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпека для життя та перебувають у причинному зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_11 настала на місці події , від геморагічного шоку, який розвинувся як наслідок масивної внутрішньої кровотечі у результаті проникаючого сліпого колото-різаного поранення лівої сідничної ділянки з проникненням у черевну порожнину та ушкодженням лівої загальної клубової артерії.
Своїми діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 119 ч.1 КК України , як вбивство , вчинене через необережність.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Районний суд, дослідивши докази по справі, надав їм належну оцінку та навівши відповідні доводи дійшов обґрунтованого висновку про винуватість

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.119 ч.1 КК України, оскільки остання своїми діями вичинила вбивство , через необережність, що не оспорюється ні обвинуваченою ні прокурором в поданих апеляційній скаргах ні іншими учасниками судового провадження та в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» від 15.05.2006року, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції у межах апеляції. У зв`язку з цим він не наводить у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляції, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у якій визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляції порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення засудженого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи в учиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до матеріалів кримінального провадження, доведена зібраними по справі доказами, показами свідків, висновками експертиз , протоколом огляду місця події ,а також показами самої обвинуваченої , яким судом дана правильна юридична оцінка та вона ніким не оспорюється.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, її особу, обставини, які обтяжують покарання.
Згідно ст.65 КК України особі ,яка вчинила злочин , має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції правильно врахував, що вона скоїла кримінальне правопорушення середньої тяжкості , за місцем проживання характеризується позитивно, що вона хворіє , раніше не судима, обставини , які пом`якшують покарання судом не встановлено, обставини , що обтяжують покарання, суд врахував те, що ОСОБА_8 вчинила злочин в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_14 в своїй апеляційній скарзі на те, що районний суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини особи винного є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки районний суд при винесенні рішення по справі та призначенні покарання ОСОБА_8 в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, обставини про особу винної та обставини , що обтяжують покарання в тому числі і ті обставини які характеризують особу на яких є посилання в апеляційній скарзі і дійшов до правильного висновку за необхідність призначити обвинуваченій покарання в межах встановленої в санкції статі 119 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, яке е достане і необхідне для її виправлення і попередження нових злочинів..
У відповідності до вимог п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку, інваліда з дитинства, та вчинення особою злочину в стані алкогольного сп`яніння визнаються обставинами що обтяжують покарання.
Як вбачається з матеріалів справи потерпіла ОСОБА_11 щодо якої вчинено обвинуваченою ОСОБА_8 злочин являється особою похилого віку 1936 року народження, обвинувачена ОСОБА_11 вчинила даний злочин будучи в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить довідка за № 1109 від 14.04.2014 року комунальної медичної установи Чернівецького обласного диспансеру.
Обставин які пом`якшують покарання передбачених ст.. 66 КПК України які могли мати місце по справі у вигляді щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину та інших обставин не встановлено.
Таким чином, враховуючи вище викладене на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням обтяжуючих обставин, особи винного необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є обрання їй міри покарання у вигляді позбавлення волі і підстав для скасування чи зміни вироку районного суду, із зменшенням міри покарання, або звільненням ОСОБА_8 від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 75 КПК України колегія суддів не знаходить.
Що стосується апеляційних вимог прокурора на відсутність у мотивованій і резулятивній частині вироку рішення про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави процесуальних витрат на проведення експертиз в сумі 2852, 2 грн., то на думку колегії суддів це не є підставою для зміни чи скасування судового рішення, так як рішення судом першої інстанції з цього приводу не прийнято і питання щодо процесуальних витрат можливо вирішити, згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку, в порядку, передбаченому ст.539 КПК України . Прийняттям судом апеляційної інстанції рішення по обставинам, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, та по яким не прийнято рішення судом першої інстанції позбавляє сторін право на оскарження рішення суду першої інстанції в цієї частині в апеляційному порядку.
З цих підстав колегія суддів вважає , що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 засудженої за ст. 119 ч.1 КК України - залишити без змін , а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 - залишити без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3 .

Копія вірна суддя