АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/660/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Пензев М. М. Доповідач - Кір`як А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 214 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді Кір'яка А.В.,

суддів: Крот С.І., Косенка Л.М.,

при секретарі Грищенко І.М.

розглянувши у судовому засіданні
Апеляційного суду Дніпропетровської
області апеляційну скаргу прокурора
прокуратури м. Кривого Рогу Андруха
Віталія Васильовича на ухвалу
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2014 року у кримінальному
провадженні №0000119 за
обвинуваченням

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Ленінське Апостолівського району
Дніпропетровської області, українки,
громадянки України, освіта повна вища,
фізичної особи-підприємця, проживаючої
у АДРЕСА_1, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 204 ч.1
КК України, -

за участю: прокурора Грамма О.А.

обвинуваченої ОСОБА_3

та захисника адвоката ОСОБА_4

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 обвинувачувалась у тому, що
вона, будучи суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою
підприємцем (реєстраційний

________________________________________________________________________
________

Провадження № 11кп /774/660/14

Головуючий в суді першої інстанції
суддя Пензев М.М. Справа № 1кп/171/50/14

Доповідач: суддя
апеляційного суду: Кiр'як А.В.

номер НОМЕР_1), зареєстрованою
Апостолівською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області 04.10.2004 р. № 0000151, являючись
платником податків в Криворізькій
південній МДПІ, в приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за
адресою: АДРЕСА_2, орендованого нею у
ФОП - ОСОБА_5здійснювала роздрібну
торгівлю продовольчими товарами, в
тому числі роздрібну торгівлю
алкогольними напоями напоями, на
підставі спеціального
дозволу-ліцензії НОМЕР_2 від 04.12.2012 року
на право реалізації алкогольних
напоїв. Так. ОСОБА_3, бажаючи незаконно
розширити обсяг реалізуємих
алкогольних напоїв за рахунок збуту
незаконно виготовлених алкогольних
напоїв, з корисливих мотивів в
порушення вимог законодавства України,
яке регулює обіг підакцизних товарів
та алкогольних напоїв, а саме Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами №481 95 BP від 19.12.1995 року, в
період з травня 2013 року по 27 вересня 2013
року включно у невстановленої
слідством особи незаконно придбала
незаконно виготовлені підакцизні
товари - алкогольні напої, які
незаконно зберігала в приміщенні
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого
за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно
збувала громадянам. Тобто вона
обвинувачувалась у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, за
ознаками незаконного придбання з метою
збуту, зберігання з цією метою, а також
збуту незаконно виготовлених
алкогольних напоїв.

Ухвалою Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 14
березня 2014 року ОСОБА_3 у відповідності
до ст. 45 КК України звільнена від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з дійовим каяттям, а
кримінальне провадження за
обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК
України, - закрите.

Не погодившись з цією ухвалою, прокурор
прокуратури м. Кривого Рогу Андрух В.В.
подав на неї апеляційну скаргу, в якій
просить апеляційний суд вказану вище
ухвалу змінити на підставі неповноти
судового розгляду та істотних порушень
вимог кримінального процесуального
закону, а у резолютивній частині
вказаної ухвали вирішити питання про
долю речових доказів у кримінальному
провадженні, а саме: 86 пляшок горілки
«Пшенична Мрія», виробника ТОВ «Латона
Інвест» об'ємом 0,5 л. кожна, на підставі
ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити, а
запобіжний захід, у вигляді особистого
зобов'язання відносно ОСОБА_3 до
набрання ухвалою законної сили
залишити без змін. Свою апеляцію
прокурор обґрунтовує тим, що В
порушення ч. 9 ст. 100 КПК України судом
при постановленій ухвали про
звільнення ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності на підставі ст.45 КК
України у зв'язку з дійовим каяттям та
закриття кримінального провадження
відносно останньої питання про долю
речових доказів взагалі не вирішено.
Крім того, відповідно до ст. 203 КПК
України ухвала про застосування
запобіжного заходу припиняє свою дію
після закінчення строку дії ухвали про
обрання запобіжного заходу, ухвалення
виправдувального вироку чи закриття
кримінального провадження в порядку,
передбаченому цим Кодексом. В
порушення вищевказаних вимог суд
першої інстанції при постановленні
ухвали про звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 45 КК України, у зв'язку з
дійовим каяттям та закриття
кримінального провадження відносно
останньої питання стосовно
запобіжного заходу не вирішив.

Заслухавши: суддю-доповідача;
прокурора Грамму О.А., обвинувачену
ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_4,
які підтримали апеляцію прокурора, що
брав участь в розгляді кримінального
провадження судом першої інстанції, -
дослідивши апеляцію та матеріали
кримінального провадження, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга прокурора повинна
бути залишена без задоволення, а ухвала
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2014 року щодо ОСОБА_3 - без змін з
наступних підстав.

Дійсно, згідно зі ст. 100 ч.9 КПК України,
питання про долю речових доказів і
документів, які були надані суду,
вирішується судом при ухваленні
судового рішення, яким закінчується
кримінальне провадження, а в силу п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами України законодавства про
звільнення особи від кримінальної
відповідальності» від 23.12.2005 року № 12,
звільняючи особу від кримінальної
відповідальності, суд або суддя має
вирішити відповідно до вимог чинного
кримінально-процесуального
законодавства питання про скасування
чи зміну запобіжного заходу, речові
докази, відшкодування судових витрат
тощо.

Як встановлено колегією суддів
дослідженням матеріалів кримінального
провадження та оскаржуваної ухвали
судом першої інстанції ці вимоги
кримінального процесуального закону
та вказівки постанови Пленуму
Верховного Суду України не виконані.
Тому прокурор, що брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції
посилається на неповноту судового
розгляду та на істотне порушення судом
першої інстанції вимог кримінального
процесуального закону.

Але, прокурором при подачі апеляції не
враховано те, що:

- в силу ст. 409 ч.1 п п. 1,3 КПК України
підставою для скасування або зміни
судового рішення при розгляді справи в
суді апеляційної інстанції є неповнота
судового розгляду та істотне порушення
вимог кримінального процесуального
закону;

- при цьому згідно зі ст. 410 КПК України
неповним визнається судовий розгляд,
під час якого залишилися
недослідженими обставини, з'ясування
яких може мати істотне значення для
ухвалення законного, обґрунтованого та
справедливого судового рішення,
зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання
учасників судового провадження про
допит певних осіб, дослідження доказів
або вчинення інших процесуальних дій
для підтвердження чи спростування
обставин, з'ясування яких може мати
істотне значення для ухвалення
законного, обґрунтованого та
справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи
іншої підстави випливає з нових даних,
встановлених при розгляді справи в
суді апеляційної інстанції.

Як бачимо, зі змісту вказаної вище
статті КПК України витікає, що
відсутність в ухвалі суду першої
інстанції про закриття справи
вирішеного питання про долю речових
доказів не може вважатись неповнотою
судового розгляду, оскільки це не має
істотного значення для ухвалення
законного, обґрунтованого та
справедливого судового рішення по
суті.

Разом з цим, в силу ст.537 ч.1 п.14 КПК
України це питання може бути вирішено
судом першої інстанції при виконанні
ухвали суду в порядку, передбаченому
ст. 539 КПК України;

- згідно зі ст. 112 ч.ч.1, 2 п.4 КПК України
істотними порушеннями вимог
кримінального процесуального закону є
такі порушення вимог цього Кодексу, які
перешкодили чи могли перешкодити суду
ухвалити законне та обґрунтоване
судове рішення. При цьому судове
рішення у будь-якому разі підлягає
скасуванню, якщо:

1) за наявності підстав для закриття
судом провадження в кримінальній
справі його не було закрито;

2) судове рішення ухвалено незаконним
складом суду;

3) судове провадження здійснено за
відсутності обвинуваченого, крім
випадків, передбачених статтею 381 цього
Кодексу, або прокурора, крім випадків,
коли його участь не є обов'язковою;

4) судове провадження здійснено за
відсутності захисника, якщо його
участь є обов'язковою;

5) судове провадження здійснено за
відсутності потерпілого, належним
чином не повідомленого про дату, час і
місце судового засідання;

6) порушено правила підсудності;

7) у матеріалах провадження відсутній
журнал судового засідання або
технічний носій інформації, на якому
зафіксовано судове провадження в суді
першої інстанції.

Як видно зі змісту вказаної вище статті
КПК України відсутність в оскаржуваній
ухвалі суду першої інстанції вказівок
про скасування запобіжного заходу у
вигляді особистого зобов'язання ніяк
не перешкодило суду першої інстанції
ухвалити законне та обґрунтоване
судове рішення по суті.

До того ж, в силу ст. 203 КПК України,
ухвала про застосування запобіжного
заходу припиняє свою дію(!!!) після (1)
закінчення строку дії ухвали про
обрання запобіжного заходу, (2)
ухвалення виправдувального вироку чи
(3)закриття кримінального провадження в
порядку, передбаченому цим Кодексом.
Тому за думкою колегії суддів
вирішувати це питання в ухвалі про
закриття провадження не обов'язково.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404-407 КПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
прокуратури м. Кривого Рогу Андруха
Віталія Васильовича залишити без
задоволення.

Ухвалу Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2014 року щодо звільнення від
кримінальної відповідальності ОСОБА_3
та закриття кримінального провадження
щодо неї залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення
судів першої та апеляційної інстанції
може бути подана сторонами касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом трьох
місяців з дня проголошення рішення.

Судді: