АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/993/13 Головуючий у 1 інстанції Дружинін К.М.
Категорія ч. 2 ст.307 КК України Доповідач Крот С.І.
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Крот С.І.,

суддів Косенка Л.М., Ферафонтова В.Ю.,

за участю прокурора Грамма О.А.,

засудженої ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську 20 червня 2013 року кримінальну справу за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_1 на постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 4 та 28 березня 2013 року.

Зазначеними постановами в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, визнано такою, що не підлягає розгляду в зв'язку з закінченням строку подачі апеляційної скарги.

22 квітня 2013 року засуджена ОСОБА_1 з посиланнями на те, що 11 грудня 2012 року нею була подана апеляційна скарга, а 11 лютого 2013 року в порядку ст. 355 КПК 1960 року нею було відправлено доповнення до неї, але через недбале відношення до своїх обов'язків працівників СІЗО № 3, її апеляція від 11 грудня 2012 року була загублена і до суду першої інстанції надійшло лише доповнення, про що її повідомили лише 6 березня 2013 року, а тому строк подачі апеляції пропущений не з її вини, заявила клопотання про відновлення їй строку на апеляційне оскарження зазначеного вироку.

Відмовляючи засудженій ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження суддя вказав, що клопотання засудженої про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить законних підстав для його поновлення та відсутні докази на підтвердження доводів засудженої.

На зазначену постанову суду засуджена ОСОБА_1 подала апеляцію, в якій просить скасувати названу постанову суду та відновити їй строк на апеляційне оскарження вироку, мотивуючи це тим, що 11 грудня 2012 року нею була подана апеляційна скарга, а 11 лютого 2013 року в порядку ст. 355 КПК 1960 року нею було відправлено доповнення до неї. Однак, через недбале відношення до своїх обов'язків працівників СІЗО № 3 її апеляція від 11 грудня 2012 року була загублена і до суду першої інстанції надійшло лише доповнення, про що її повідомили лише 6 березня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення засудженої ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляцію, міркування прокурора Грамма О.А., яка вважала за необхідне постанову суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року ОСОБА_1 визнана винною за ч. 2 ст. 307 КК та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є її власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2012 року, тобто протягом строку, встановленого для подання апеляції, засуджена ОСОБА_1 подала до суду клопотання надати їй можливість ознайомитися з матеріалами справи та протоколом судових засідань. Однак з огляду на графік ознайомлення засудженої суд надав їй таку можливість ознайомитися зі справою лише з 11 січня 2013 року по 06 березня 2013 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення засудженій й іншим учасникам судового розгляду про виготовлення протоколу судового засідання, що передбачено ст. 88 КПК 1960 року.

Відповідно до розписки засудженої, яка мається в матеріалах справи на а.с. 44 т. 2, копія вироку по справі нею була отримана в СІЗО 30 листопада 2012 року.

Між тим, в матеріалах справи є доповнення до апеляційної скарги засудженої ОСОБА_1 в порядку ст. 355 КПК 1960 року на вирок суду, які подані до суду 11 лютого 2013 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 353 КПК 1960 року питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони.

Однак ці вимоги закону судом також не виконані. Зокрема, у справі відсутні дані про повідомлення засудженої ОСОБА_1 про дату розгляду її клопотання судом, унаслідок чого, як убачається з протоколу судового засідання від 28 березня 2013 року, суд розглянув клопотання засудженої без її участі, чим позбавив її можливості навести свої доводи з цього питання.

З огляду на викладене, враховуючи, що пояснення ОСОБА_1, яка перебуває під вартою, щодо надіслання нею апеляційної скарги 11 грудня 2012 року нічим не спростовується, та приймаючи до уваги, що рішення районного суду перешкоджає засудженій ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржити вирок щодо неї, колегія суддів вважає, що постанова районного суду. якою засудженій ОСОБА_1 відмовлено у відновленні пропущеного строку, не може бути визнана законною і обґрунтованою.

За таких обставин зазначена постанова суду підлягає скасуванню, а пропущений строк на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_1 - відновленню.

Як убачається з матеріалів справи, той самий суд, відмовляючи засудженій ОСОБА_1 у відновленні строку, іншою постановою від 04 березня 2013 року її апеляцію визнав такою, що не підлягає розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 353 КПК 1960 року за результатами розгляду апеляції на постанову, винесену відповідно до частини 4 цієї статті, суд апеляційної інстанції має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог ст. 351 КПК 1960 року.

Виходячи з наведеного постанова суду від 4 березня 2013 року відносно поданої скарги засудженої ОСОБА_1 також підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 353, 365, 366 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженої ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2013 року про відмову засудженій ОСОБА_1 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку від 26 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 і постанову того самого суду від 4 березня 2013 року, якою апеляція засудженої ОСОБА_1 на вирок від 26 листопада 2012 року визнано такою, що не підлягає розгляду.

Відновити засудженій ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1.

Визнати апеляцію засудженої ОСОБА_1 на вирок того ж суду від 26 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 такою, що підлягає розгляду.

Матеріали справи повернути до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо виконання ним вимог ст. 351 КПК 1960 року.

Судді