154/378/15-к
1-кп/154/47/15

ВИРОК
іменем України
16 березня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рожище, Рожищенського району
Волинської області, жителя
АДРЕСА_1 , зареєстрованого в
АДРЕСА_2 , громадянина України, українця,
освіта неповна середня, не одруженого, військовослужбовця в/ч
польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 109 від 16.05.2014 старшого солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу в зв`язку з мобілізацією, зараховано до списків особового складу 1 батальйону територіальної оборони - військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка на час її перебування у Волинській області постійно дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та призначено на посаду - номер обслуги гранатометного відділення стрілецької роти.
31.05.2014 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №2 гмд старшого солдата ОСОБА_4 зарахованого на всі види забезпечення даної військової частини і визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків за своєю посадою.
У подальшому в період з 23.06.2014 по 03.07.2014 старший солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_3 госпіталі, з якого був виписаний 03.07.2014 року та скерований до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з терміном прибуття до останньої 04.07.2014. Однак ОСОБА_4 04.07.2014 не прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з лікувального закладу, в зв`язку з цим 27.07.2014 року командиром вказаної військової частини своїм наказом №46 тмд призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення з 04.07.2014 старшому солдату ОСОБА_4
03.07.2014 р. ОСОБА_4 вибув до АДРЕСА_1 , постійно проживав із громадянкою ОСОБА_5 та її дітьми до 21.01.2015 і проводив час на власний розсуд.
21.01.2015 р. старший солдат ОСОБА_4 поступив стаціонарно до Луцького гарнізонного військового госпіталю для проходження медичного огляду та визначення його придатності до проходження військової служби відповідною військово-лікарською комісією.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 зобов`язаний діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно їх додержуватись, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, а також завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.
Однак, під час несення військової служби, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 04.07.2014 не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу без поважних причин, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та по 21.01.2015 постійно перебував за місцем свого проживання у селі Дубище Рожищенського району Волинської області, чим вчинив самовільне нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у предявленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно був був мобілізований на військову службу до складу Збройних Сил України у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 . Під час проходження служби після лікування у військовому госпіталі м.Луцьк, з метою ухилитися від військової служби він не з`явився до військової частини, а 03 липня 2014 року по 21.01.2015 року знаходився за місцем свого фактичного проживання. Щиро кається у вчиненому. Просить не позбавляти волі.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.407 КК України як самовільне нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби)..
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обвинувачений характеризуються позитивно, злочин вчинив вперше, а тому з урахуванням цих обставин суд призначає йому мінімальне покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
За відсутністю клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки та зобов"язати його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Речових доказів не має.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1