Справа № 737/247/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/515/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000147, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської від 23 квітня 2015 року,

яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горбове, Куликівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, працюючого водієм ПВТП ДЖіНЛ, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого Куликівським районним судом Чернігівської області 05.02.2014 року за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської від 23 квітня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2014 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

Не заперечуючи фактичних обставин справи обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2015 року змінити у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання, вважає що суд не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину. Просить призначити покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.1 ст. 122 КК України та застосувати ст. 75 КК України чим звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Як встановив суд 11.08.2014 року о 23.00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства АДРЕСА_2 , діючи умисно, завдав один удар кулаком по щелепі зліва ОСОБА_8 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи знизу з області суглобового паростка, закритої черепно - мозкової травми зі струсом головного мозку та забиттям м`яких тканин обличчя, а також не менше 2 ударів ногою по стегну правої ноги ОСОБА_8 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді внутрішньошкірної гематоми верхньої третини правого стегна. Дані тілесні ушкодження в своєму комплексі, згідно висновку експерта №1183 від 26.12.2014 року, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

Своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні громадянці ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечним для життя, але такі, що спричинили тривалий розклад здоров`я, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, потерпілу, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому в діяння відповідає зібраним у справі та перевіреним в судовому засіданні доказам є обґрунтованим і ніким не оскаржується.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої, апеляційної інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 122 КК України - умисноме заподіяння громадянці ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечним для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого - задовільну характеристику з місця проживання, наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, наявність обставини, які пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття у вчиненні злочину та наявність двох обставин, які його обтяжують - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, а також врахував, що злочин був вчинений обвинуваченим в період іспитового строку за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2015 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про застосування щодо нього положень ст. 75 КК України не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам кримінального законодавства України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.02.2015 року ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та засуджений до покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 був звільнений від відбуття призначеного покарання якщо протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України. При цьому, вироком визначено, що початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з роз`ясненнями пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами), у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

Крім того, відповідно до роз`яснень цього ж пункту, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України та призначення покарання, яке згідно з частиною третьою статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни вироку суду першої інстанції у зв`язку з суворістю призначеного покарання та позбавлена можливості застосовувати ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст., ст. 404, 407, ч.2 ст. 376 КПК України ко

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4