Справа
№ 11 а-806 / 2007 р. Головуючий
у І інстанції - Борисенко
ст. 15 - ч. 1 ст.201 КК України Доповідач - Галин В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2007 року
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого:
Яременка О.Д. суддів: Макарова Ю.М.,
Галина В.П.

3 участю прокурора: Галісевич О.П.

адвоката:
ОСОБА_10, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28 квітня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року уродженця м. Мадонна, Латвія,
жителя АДРЕСА_1, українця, гр-на України, одруженого,
з вищою освітою, працюючого
районним мисливствознавцем управління ДЛГО "Львівліс", не військовозобов'язаного, раніше не судимого,

засуджено
за ч.2 ст.15 - ч. 1 ст. 201 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років 6
(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнено від
відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та
надано йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Згідно із ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язок не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, куди
періодично з'являтись для реєстрації, та
повідомляти про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну си'лу
залишено без змін - підписку про невиїзд з місця проживання.

Вирішено питання
з речовими доказами та судовими витратами.

За вироком суду 02 липня 2004 р. близько 17 год. 30 хв.
ОСОБА_1, прямуючи з України в Польщу
власним автомобілем марки "ВАЗ-2109",
р.н. НОМЕР_1, через митний пост
"Мостиська" Мостиської митниці,
що на території с Шегині Мостиського району Львівської області, намагався незаконно, контрабандним способом перемістити через
митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом використання засобів, що утруднюють виявлення предметів, п'ять ікон,
які становлять культурно-історичну цінність - ікону "Архистратиг
Михаїл", ікону "Неопалима
купина Пресвятої Богородиці", ікону
"Образ Господа Царя Царям" та трьохчасну ікону Богородичного циклу
("Явлення
Богородиці",
"Пошук
загинувши",
"Розп'яття

Христа") - які були
приховані на задньому сидінні автомобіля під покривалом та знаходились в двох
дорожніх сумках і прикриті чоловічою курткою,
а також чотирьохчасну ікону "Всіх скорбящих радість",
"Стинання голови Іоана Хрестителя", "Миколай Чудотворець", "Святий Михаїл на коні" - приховану
у дорожній сумці в багажнику автомобіля. Під час проходження митного контролю
ОСОБА_1 ікони усно не задекларував, при
усному опитуванні не заявив та до митного контролю не пред'явив. Вони були
виявлені та вилучені працівниками митниці під час митного догляду автомобіля.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 зазначає, що досудове та судове слідство у справі про
його обвинувачення велося однобоко та неповно,
а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт, зокрема, стверджує,
що в основу обвинувального вироку суду було покладено виключно свідчення
зацікавлених осіб -ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не було звернуто увагу на пояснення, дані ним при складенні протоколу про
порушення митних правил, не дано
належної оцінки судом і показам прикордонників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не могли пригадати, скільки чоловік було в його автомобілі, та пояснили,
що ніяких контрольних талонів не видавали, не враховано й показів свідків ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, які бачили в автомобілі пасажира, а впізнання ікон ОСОБА_9 проведено з
порушеннями. Тому просить вирок місцевого суду скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК
України. Свої доводи апелянт підтримав також в доповненій апеляції.

Прокурор подав заперечення на апеляцію засудженого, в якому стверджує, що вирок суду є законним та
обгрунтованим, а висновки суду належним
чином мотивовані.

Заслухавши доповідача, доводи
адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на підтримання поданої
останнім апеляції, міркування прокурора
про законність і обгрунтованість вироку суду,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи,
зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами вина ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого йому злочину при вказаних у вироку обставинах доведена
повністю.

Висунута ОСОБА_1 версія про належність виявлених під час проходження
митного контролю ікон невідомому громадянину,
який попросив підвезти його в Республіку Польща і, відлучившись,
залишив їх в салоні автомобіля,
не знайшла свого підтвердження ні в ході досудового, ні при проведенні судового слідства.
Навпаки, така повністю спростовується
наявними у справі доказами.

Так, будучи допитаним в якості
свідка, інспектор вантажно-пасажирського
сектору митного переходу "Мостиська" ОСОБА_2 ствердив, що 02.07.2004 р. близько 17 год. 30 хв. на
вантажну дільницю заїхав автомобіль марки "ВАЗ-2109" під керуванням
громадянина ОСОБА_1, який на запитання
про наявність речей, заборонених до
вивозу з України, дав негативну
відповідь, зазначивши, що везе лише декілька блоків сигарет.
Аналогічну відповідь даний громадянин дав також старшому інспектору ОСОБА_3 У
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 поводився
підозріло, переживав, було проведено огляд його автомобіля, в ході якого виявлено 4 старовинні ікони. Ще
одну ікону було виявлено в багажнику при проведенні поглибленого догляду. При
цьому громадянин ОСОБА_1 нічого не повідомляв про те, що в його автомобілі їхав пасажир і про
належність пасажиру виявлених в ході митного контролю речей. Після виявлення
ікон ОСОБА_1 намагався втекти з території митного контролю, однак працівники митниці перешкодили цьому
(а.с.26-29, 70-75, 118-121, 398,
399).

Наведені покази повністю підтвердив свідок ОСОБА_3, який в ході допиту повідомив, що він,
працюючи старшим інспектором оперативного відділу по боротьбі з
контрабандою та порушеннями митних правил,
02.07.2004 р. близько 17 год.
30 хв. помітив, як автомобіль марки
"ВАЗ-2109" з черги інших легкових автомобілів повернув на
вантажну дільницю. Відносно
даного автомобіля з р.н.
НОМЕР_1 митницею було

отримано
орієнтування, а тому з метою запобігання
можливій контрабанді він одразу направився до нього. Коли підійшов, то інспектор ОСОБА_2 з'ясовував у водія
ОСОБА_1, які предмети той збирається
перевозити, на що останній дав відповідь
про наявність у нього лише декількох блоків сигарет. Він повторив питання, але ОСОБА_1 дав таку ж відповідь. Оскільки
водій сильно хвилювався, він провів огляд
транспортного засобу і виявив на задньому сидінні під покривалом 4 ікони, а в подальшому в багажному відділенні - ще
одну. Покривало, яким були накриті
поліетиленові пакети з іконами, було
акуратно застелене, на ньому не було
жодних складок, які могли б утворитися
від сидіння. Після виявлення ікон ОСОБА_1 зробив невдалу спробу втечі на
транспортному засобі. Про належність будь-яких речей іншим особам чи про
наявність пасажирів ОСОБА_1 нічого не вказував. Таку версію висловив лише після
складення відносно нього протоколу про порушення митних правил (а.с.22-25, 76-79,
399).

Пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3
без жодних застережень підтримав також свідок ОСОБА_4 - інспектор-кінолог
Мостиського прикордонного загону, який
безпосередньо брав участь в митному огляді автомобіля ОСОБА_1 і додатково
підтвердив, що в зону прикордонно-митного
контролю останній заїхав сам, про
наявність пасажирів і речей, які
належать іншим особам, нічого не заявляв
(а.с.33-35, 151-153, 401).

Ніяких розбіжностей в показах вищевказаних свідків немає, дані ними пояснення повністю узгоджуються між
собою, підтверджені при проведенні очних
ставок з ОСОБА_1 (а.с.107-113,
136-141, 159-161) і правильно
покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку. Доводи апелянта про
особисту зацікавленість цих осіб в результатах розгляду не знаходять свого
підтвердження в матеріалах справи.

Судом дана правильна критична оцінка поясненням
ОСОБА_1, відібраним при складанні
протоколу про порушення митних правил,
оскільки, як встановлено з
показів працівників митниці і прикордонної служби, при проходженні митного контролю про
наявність в автомобілі чужих речей він нічого не зазначав, натомість помітно хвилювався, нервував,
а після виявлення частини ікон намагався втекти, самовільно покинувши зону митного контролю.

Посилання апелянта на покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є
безпідставними, бо дані свідки як
інспектори ДПС України Мостиського прикордонного загону не брали участі в
огляді транспортного засобу і, як
стверджує апелянт, дійсно не
підтвердили, що на територію митного
поста ОСОБА_1 заїхав сам. Проте, ці ж
свідки і не спростували цього факту,
пояснивши, що в той день був
великий потік транспорту і запам'ятати усі дані, пов'язані з перетином транспортними засобами
митного кордону, немає фізичної
можливості (а.с.300-306).

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 при проведенні досудового
слідства та в суді заявили, що бачили
02.07.2004 року разом з ОСОБА_1 невідомого мужчину, при цьому ОСОБА_8 ствердив, що бачив,
як цей мужчина сидів в автомобілі ОСОБА_1, а ОСОБА_7 запевнив, що якийсь чоловік просив ОСОБА_1 перевезти
його на інший бік кордону. Покази даних свідків слід оцінювати критично, оскільки жоден з них не вказав
категорично, що бачив, як ОСОБА_1 з пасажиром заїжджав на територію
митниці. Описані ними події відбувалися поблизу митного переходу
"Шегині" під час купівлі картки міжнародного автомобільного
страхування (а.с.122-126, 175-178, 400,
401). З огляду на це, посилання
апелянта на неврахування показів вищезгаданих свідків не відповідають
дійсності, оскільки викладені ними
пояснення не дають підстави прийти до однозначного висновку про наявність в
автомобілі ОСОБА_1 на момент проходження митного огляду пасажира, а тому судом вони оцінені як такі, що не підтверджують версії останнього. Така ж
оцінка правильно дана показам ОСОБА_11, який в судовому засіданні ствердив, що бачив,
як ОСОБА_1 підвозив своїм автомобілем пасажира (а.с.403). Крім
цього, судом належним чином враховано
той факт, що ОСОБА_11 під час досудового
слідства стверджував протилежне і зазначав,
що 02.07.2004 року ОСОБА_1 на митному

пості
"Мостиська" він взагалі не бачив (а.с.42-44), що свідчить про наявність значних
суперечностей в його показах і,
відповідно, викликає сумнів в їх
достовірності.

Безпідставними є також посилання апелянта на допущені порушення
кримінально-процесуального законодавства при проведенні пред'явлення свідку
ОСОБА_9 ікон для
впізнання. Його доводи в цій частині не підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Керуючись
ст.ст.366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Мостиського
районного суду Львівської області від 28 квітня 2007 року відносно нього - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом шести місяців з моменту набрання нею законної сили.