АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 5058 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, який зареєстрований в

АДРЕСА_1 , проживає в

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню за ч.2 ст. 286 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Яким ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 04 листопада 2014 року близько 01 год. 11 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, ближче до правого краю проїзної частини вул. Труханівської, що знаходиться на Труханівському острові, з боку Московського мосту в напрямку Подільсько-Воскресенського мосту в м. Києві, допустив порушення вимог п.п.2.3 (б), 12.1 та 12.3 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, а

______________________

Справа № 11-кп/796/726/2015
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1
саме заокруглення проїзної частини ліворуч, не впорався та втратив контроль над керованим автомобілем, після чого виїхав у зелену зону, де здійснив наїзд на перешкоду (дерево), внаслідок чого пасажиру його автомобіля ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від основного покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків з іспитовим строком на 3 роки

Вказує, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що злочин вчинений ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів, що в результаті даного правопорушення потерпілій завдано шкоду здоров`ю, у зв`язку з чим вона втратила на деякий час працездатність та вимушена була проходити лікування.

Крім того, звертає увагу суду на те, що даний злочин хоча і характеризується із суб`єктивної сторони відсутністю прямого умислу, однак наявний причинно-наслідковий зв`язок між негативними наслідками та діянням негативно характеризує особу обвинуваченого за її психічним ставленням до факту порушених ним ПДР, які і призвели до негативних наслідків у виді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень;

- захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення

кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_5 , просить вирок суду змінити, виключивши додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначення якого суд першої інстанції не мотивував, а крім того, не у повній мірі врахував особу обвинуваченого, який працює і раніше злочинів не вчиняв, за місцем роботи характеризується позитивно, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та визнання вини, відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, погашення витрат на лікування потерпілої, особисте зобов`язання ОСОБА_5 надавати потерпілій допомогу в майбутньому, примирення з потерпілою, відсутність претензій майнового та морального характеру з її боку, бажання та дії обвинуваченого, спрямовані на сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора потерпіла у зв`язку з примиренням з ОСОБА_5 та відсутністю до нього будь-яких претензій, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, захисник підтримав свою апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджені у суді в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

За встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною.

Покарання ОСОБА_13 призначено судом першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який працює, раніше злочинів не вчиняв, за місцем роботи характеризується позитивно, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 основне покарання з випробуванням, з чим колегія суддів погоджується і підстав для призначення більш тяжкого покарання з доводів наведених в апеляційній скарзі прокурора не вбачає.

Також, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість та наслідки у виді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, і доводи апеляційної скарги захисника цього висновку суду не спростовують.

Крім того, усі доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності виключення додаткового покарання ОСОБА_5 враховані судом.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3