Справа №1-38/2007 рік.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05.02.2007р. місцевий Новоселицький районний суд,
Чернівецької області у складі головуючого судді Вівчар Г.А. при секретарі Раца
Н.В. з участю прокурора Чупак В.І. адвоката ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця
кримінальну справу з обвинувачення:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, учень ІНФОРМАЦІЯ_2,
виховується в родині з обома батьками, раніше не судимий, громадянин
України, в скоєні злочину передбаченого ч.1
ст.. 122
КК України, суд, -

встановив:
ОСОБА_119.11.2006 року біля 20.00 годин
знаходячись в с Ванчиківці, Новоселицького району в процесі сварки виниклій між ним та ОСОБА_3 наніс останньому удар кулаком в обличчя від чого ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження в виді перелому лицевої кістки зліва з
зміщенням які виниклі від дії твердих тупих предметів і
відносяться до середнього ступеня важкості.

В судовому засіданні підсудний визнав себе винним в
повному обсязі, чисто сердечно каявся і показав, що
зустрівшись на одній з вулиць в с Ванчиківці, Новоселицького району, з потерпілим між ними виникла сварка в процесі якої
наніс потерпілому удар кулаком в обличчя. В результаті чого потерпілий впав.

Цивільний позов визнає в повному обсязі, але він ніде не працює навчається
в школі. Вина підсудного також доказується
показами потерпілого, свідків та матеріали кримінальної
справи:

Потерпілий показав, що він повертався додому від свої
дівчини і по дорозі зустрівся з ОСОБА_1 якій почав приставати до нього з приводу, що він якби
образив свого друга ОСОБА_4. Оскільки він був на велосипеди то в
час коли хотів його поставити на підніжку підсудний наніс йому удар
кулаком в обличчя від чого впав на землю.

Підсудний повернувшись пішов а він повернувся до додому.
Матеріальну шкоду відшкодував в повному обсязі просить суд суворо не
карати.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що між
ним та потерпілим виникла сварка в процессі якої потерпілий товкнув його.
Образившись на потерпілого він пожалився ОСОБА_1 якій і заступився за нього.
Коли підсудний вдарів потерпілого він не бачив. Свідок ОСОБА_5 суду показав, що
він є батьком потерпілого, син повернувся додому з опухлим обличчям. Відвіз його до лікарні де і встановили перелом
лицевої кістки. Батьки підсудного
відшкодували нанесену матеріальну шкоду.

З висновку експерта на а.с.9, вбачається, що при судово
медичному обстеженні ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження
в виді перелому лицевої кістки зліва з зміщенням які виниклі від дії твердих
тупих предметів і відносяться до середнього ступеня важкості, що викликають довгостроковий розлад здоров"я.

З листа Чернівецької обласні лікарні на а.с.15, вбачається, що потерпілий
ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному з
22.11.2006 року по 29.11.2006 року і на його лікування
витрачено 400 грн.54 коп..

Суд оцінюючи
у сукупності викладені дійшов висновку, що викладені докази із достовірністю
доказують винність підсудного а тому суд вважає, що його дії органом досудового слідства за ч. 1ст. 122 КК України
кваліфіковане правильно, як умисне нанесення
середньої тяжкості тілесні ушкодження здоров"я, що спричинило тривалий розлад
здоров"я

Відповідно до ст..67 КК України судом не встановлено обставин які обтяжують
покарання.

Обставиною яка пом'якшує покарання
відповідно до ст..66 КК України, є щире визнання
вини і розкаяння в скоєному злочині, відшкодування нанесеної матеріальної шкоди.

При обранні
підсудному виду та міри покарання суд враховує, характер та ступень тяжкості скоєного злочину те що злочин відноситься до
категорії середньої тяжкості, позитивно характеризується по місцю навчання, і суд
оцінюючи у сукупності всі обставини вважає
можливим обрати покарання необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів в виді позбавлення волі.

Суд, враховуючи що злочин скоєний в
юному віці, раніше не притягався до кримінальної відповідальності та вище
викладені обставини вважає, що виправлення і перевиховання
підсудного можливе без позбавлення його волі і вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням відповідно до ст..75,104
КК України.

Враховуючи вік неповнолітнього його відношення до скоєного злочину, суд
вважає що немає необхідності призначити
йому громадського вихователя.

Суд вважає, що
цивільний позов про стягнення понесених витрат закладом охорони здоров"я на лікування потерпілого в сумі 400 грн. 54
коп.
в судовому засіданні знайшов свого
доказування в повному обсязі.

Суд враховуючи, що у
неповнолітнього немає свого майна, заробітку, він є учнем ІНФОРМАЦІЯ_2, суд
відповідно до ст.. 1179 ЦК України вважає можливим нанесену матеріальну шкоду закладу охорони здоров"я
стягнути з його батька ОСОБА_6.

На підставі наведеного та керуючись ст..28,321 -325,445,446 КПК України, ст..1179 ЦК
України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні злочину передбачено ст.. 122 ч.1 КК України і призначити покарання в
виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст..75,І04 КК України
звільнити від відбування основного покарання ОСОБА_1 з іспитовим строком в один рік, якщо він на протязі даного строку
не вчинить нового злочину і виконує покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст..76 КК України зобов'язати ОСОБА_1:

не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця

проживання;

періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироку законної сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь управління охорони здоров"я Чернівецької
обласної клінічної лікарні, 400 грн.54 коп..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області на протязі п'ятнадцяти діб з дня його
проголошення через місцевий Новоселицький районний суд.