АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-213/2007 р. Головуючий
Категорія 121 ч.2 КК Гончар H.І.
Доповідач в апеляційній інстанції Восколович В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Черкаської області у складі:

головуючого Ільченка A.M.

судців Восколовичі В.І., Лиги М.П.

за участю прокурора Демиденко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.
Черкаси, справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2006 року, якою
відмовлено в задоволення спільного подання Черкаської виправної колонії №62 та спостережної
комісії при Придніпровському райвиконкомі м. Черкаси про умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання засудженого ОСОБА_1, 1972 р. народження,
судимого, -

встановила:

29 листопада 2006 р. до
Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло спільне подання
Черкаської виправної колонії
№62 та
спостережної комісії при Придніпровському райвиконкомі м.
Черкаси про умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання засудженого ОСОБА_1

В поданні вказується, що ОСОБА_1
засуджений вироком Ніжинського міського суду
Чернігівської області від 15.05.2003 р. за ст. 121 ч.2 КК до 7 років позбавлення волі. На підставі
ст. 71
КК до покарання призначеного вказаним вироком
приєднано покарання не відбуте ним за попереднім вироком, від 27.08.2002 p., за ст. 198 КК у виді 1 року обмеження волі і остаточно визначено
до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 24.07.2003 р. вказаний вирок, від 15.05.2003 p., змінено і
постановлено вважати його засудженим за ст. 121 ч.2 КК, з застосуванням ст. 69 КК, до 5 років
позбавлення волі. На підставі ст. 71
КК приєднано покарання за попереднім вироком і визначено до відбування 5 років 6 місяців
позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання
19.02.2003
p., закінчення строку відбування покарання
19.08.2008 р.

Вказаним рішенням суду відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_1 від відбування
покарання з мотивів того, що він мав два стягнення і його поведінка під час
відбування покарання не є сумлінною.

В апеляції засуджений просить
скасувати судове рішення, посилаючись на його незаконність,
вказує, що накладені на нього стягнення погашені, його поведінка є сумлінною,
що він став на шлях виправлення.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення,
перевіривши матеріали судової та особової справ, посилання апеляції судова - палата
вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи із слідуючого.

До вказаного подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 не додано необхідних копій документів про його засудження.
Зокрема копії вироку та рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій які
його перевіряли. Однак з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_1 засуджений вироком Ніжинського міського суду
Чернігівської

області від 15.05.2003 p. за ст. 121 ч.2 КК до 7. років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК до покарання призначеного йому вказаним вироком
приєднано покарання не відбуте ним за попереднім вироком, від 27.08.2002 p., за ст. 198 КК у виді 1 року обмеження
волі і остаточно визначено до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області
від 24.07.2003
р. вказаний вирок, від 15.05.2003 p., було змінено та постановлено
вважати його засудженим за ст. 121 ч.2 КК, з застосуванням
ст. 69 КК, до 5 років позбавлення
волі. На підставі ст. 71
КК приєднано покарання за попереднім
вироком і визначено до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі. Проте це
рішення суду апеляційної інстанції за поданням заступника прокурора Чернігівської області 18.05.2004 р. (а.с. 18-19 і ін.) скасоване судом касаційної
інстанції з направленням справи на новий апеляційний розгляд в той же
суд.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області
від 09.09.2004
р. вказаний вирок відносно ОСОБА_1 залишено без
змін (а.с. 61-62 і ін.).
Це рішення апеляційного суду та вирок суду першої інстанції оскаржувались
ОСОБА_1 в касаційному порядку і його скарга 17.02.2005 р. судом касаційної
інстанції залишена без задоволення (а.с.73-74 і ін.)

Таким чином ОСОБА_1
засуджений за вчинення й тяжкого злочину (ст. 121 ч.2 КК) не до 5 років 6 місяців
позбавлення волі, а до 7
років 6 місяців
позбавлення волі. Початок строку відбування
покарання ОСОБА_1 встановлено з 19.02.2003 р. (а.с. 5-7 і ін.).

Відповідно до вимог ст. 81
КК умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим за
умисний тяжкий злочин не менше 2/3
строку покарання. На час звернення до суду з вказаним поданням ОСОБА_1 не відбув 2/3 строку
покарання. Цей строк настане лише після 19.02.2008
p., кінець
же строку відбування покарання в нього настане не 19.08.2008 p., як зазначено в
подання, а лише 19.08.2010
р.

Таким чином на час внесення до суду вказаного подання, на час розгляду
справи судами, як першої, так і апеляційної
інстанцій законних підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1 від відбування
покарання не було. Як не було й підстав у Черкаської виправної колонії №62 та спостережної
комісії при Придніпровському райвиконкомі м. Черкаси для внесення такого
подання до суду.

Вказані обставини свідчать про те, що суд, хоч і не з цих підстав, однак
вірно прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_1 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування
покарання.

За таких обставин апеляцію ОСОБА_1
необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 362,365,366, 382 КПК судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на постанову Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2006 року якою відмовлено в задоволенні
спільного подання Черкаської виправної колонії №62 та спостережної комісії при Придніпровському райвиконкомі
м. Черкаси про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання залишити без задоволення, а
вказану постанову суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена
учасниками процесу, на неї може бути подане подання прокурора, в касаційному порядку, до Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України протягом шести місяців з моменту її
проголошення.