Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5592/13-к
25 вересня 2013 року Центральний районний
суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді
при секретарі Бєсєді Н.Б.,
за участю прокурора Синєглазової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду кримінальне
провадження у відношенні
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Миколаєва, українця, громадянина
України, маючого повну середню освіту,
не працюючого, не одруженого, раніше не
судимого згідно ст.89 КК України,
маючого на утриманні дитину 2009 року
народження, проживаючого за адресою:
обвинуваченого у скоєні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.296 КК України,
18.10.2012 р. приблизно о 09.00
годині ОСОБА_2 прийшов в групу дитячого
садка №22 «Ялинка», який розташований
по вул.Шевченко, 38, м.Миколаєва з метою
забрати свого малолітнього сина ОСОБА_4
2009 р.н. Знаходячись в приміщенні групи
між ОСОБА_2 і вихователем ОСОБА_5 виник
словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_2
висловлював необґрунтоване недовір'я
ОСОБА_5 з приводу перебування у
дитячому садку його сина. З метою
припинення конфлікту була запрошена
завідувачка ОСОБА_6 Проте ОСОБА_2 з
хуліганських спонук, перериваючи
виховний процес дітей які знаходилися
в групі, забіг в ігрову кімнату, схопив
свого сина за руку і, не даючи йому
одягнути верхній одяг і взуття посадив
собі на плечі, намагаючись таким чином
вийти з сином з приміщення дитячого
саду, при цьому піддаючи небезпеці
здоров'я дитини, так як висота дверного
пройому приміщення була нижче голови
хлопчика, оскільки він сидів на плечах
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з метою
запобігання спричиненню тілесних
ушкоджень дитини вимагали відпустити
хлопчика, намагаючись при цьому
стягнути його з плечей останнього.
Проте ОСОБА_2 ігноруючи елементарні
норми поведінки, що існують в
суспільстві, наніс ОСОБА_5 два удари
кулаками в область голови і один удар в
область перенісся. Від отриманих
ударів остання впала на підлогу, на
спину. ОСОБА_6 вдалось стягнути дитину з
плечей ОСОБА_2 Останній не бажаючи
припинень своїх хуліганських дій,
завдав удару кулаком в область лівого
ока ОСОБА_6 Від отриманого удару
остання впала на підлогу, на спину
З метою припинення хуліганських
дій ОСОБА_2 в приміщення групи прийшли
співробітники дитячого саду ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, які вимагали припинення биття.
У відповідь ОСОБА_2 ігноруючи законні
вимоги почав хаотично завдавати ударів
руками і ногами по корпусу ОСОБА_5 і
корпусу ОСОБА_6 Після чого схопив
хлопчика за руку і разом з ним вибіг з
приміщення групи дитячого садка, при
цьому дитина босоніж бігла по
території дитячого саду, яка складає 300
метрів. Услід за ОСОБА_2 і його сином
вибігли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з
ОСОБА_8, які вимагали повернути
хлопчика в приміщення саду, оскільки
хвилювалися за здоров'я останнього.
Хуліганські дії ОСОБА_2 були припинені
співробітниками міліції. Весь конфлікт
тривав більше 45 хвилин.
Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив
громадський порядок, по мотивах явної
неповаги до суспільства, ігноруванні
елементарних норм поведінки, що
існують в суспільстві, що
супроводжувалось особливою
зухвалістю, яке знайшло своє вираження
в припиненні нормальної роботи
Таким чином, своїми умисними
протиправними діями, що виразилися у
грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю, ОСОБА_2 вчинив
кримінальне правопорушення,
передбачене ч.3 ст.296 КК України, з
кваліфікуючою ознакою, скоєння
хуліганства яке пов'язане з опором
громадянам, які припиняли хуліганські
26.05.2013 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5
відмовились від визнання потерпілими в
зв'язку з чим було винесено постанову
про відмову у визнанні потерпілим та
роз'яснено їм їх право про оскарження
прийнятого рішення згідно ч.5 ст.55, ст.303
КПК України до слідчого судді.
Оскарження даного рішення не було.
27 травня 2013 року прокурором
прокуратури Центрального району м.
Миколаєва Синєглазовою Наталею
Вікторівною та підозрюваним ОСОБА_2
укладено та підписано угоду про
визнання винуватості, згідно з якою
підозрюваний ОСОБА_2 характеризується
позитивно, під час досудового
розслідування активно сприяв
розкриттю злочину та повністю визнав
свою винуватість у зазначеному діянні
1) беззастережно визнати обвинувачення
в обсязі підозри у судовому
Сторони погоджуються на призначення
покарання ОСОБА_2 за ч.3 ст.296 КК України
у вигляді 2 років позбавлення волі та
звільнені від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік передбачене ст.75 КК України та
покладенням на нього обов'язків
передбачених ст. 76 КК України: - не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції; -
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання; - не виїжджати
за межі України на постійне проживання
кримінально-виконавчої інспекції;
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання; - періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально виконавчої системи.
Із запропонованим видом та мірою
покарання ОСОБА_2 згоден.
Обвинувачений ОСОБА_2 розуміє, що
відповідно до ст.473 КПК України
наслідками укладення та затвердження
угоди про визнання винуватості для
прокурора, підозрюваного чи
обвинуваченого є обмеження їх права
оскарження вироку згідно з положеннями
ст.394 та ст.424 КПК України, а для
підозрюваного чи обвинуваченого -
також його відмова від здійснення прав,
передбачених абзацом першим та
четвертим пункту 1 ч.4 ст.474 КПК України.
Підстави оскарження обвинувального
вироку, яким затверджується ця угода,
передбачені положеннями статей 394 та 424
КПК України, а також право на судовий
розгляд, під час якого прокурор
зобов'язаний довести кожну обставину
щодо кримінального правопорушення, у
вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2,
йому роз'яснені і є цілком зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_2 розуміє, що
відповідно до ст.476 КПК України у разі
невиконання угоди про визнання
винуватості прокурор має право
звернутися до суду, який затвердив таку
угоду, з клопотанням про скасування
вироку.

Обвинувачений ОСОБА_2 розуміє, що
умисне невиконання угоди є підставою
для притягнення його до кримінальної
відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор та обвинувачений у судовому
засіданні просили затвердити надану до
суду угоду.

Перевіривши угоду на відповідність
вимогам КПК України, переконавшись, що
укладення угоди сторонами є
добровільним, з'ясувавши у
обвинуваченого, що він цілком розуміє
положення ст.ст.394, 424, 473, ч.4 ст.474 КПК
України щодо наслідків укладення та
затвердження угоди, характеру
обвинувачення, у якому він
беззастережно визнає себе винуватим,
виду покарання, та відмовляється від
права на судовий розгляд, а також
підтверджує, що укладення угоди є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді, та що він має
можливість виконати взяті на себе
зобов'язання, суд вважає за можливе
затвердити угоду про визнання
винуватості.

При цьому суд враховує також, що зміст
угоди відповідає вимогам ст.472 КПК
України, угоду укладено у
кримінальному провадженні щодо
злочину середньої тяжкості, внаслідок
якого завдано шкоду лише державним
інтересам, що відповідає вимогам ч.4
ст.469 КПК України, кваліфікація
кримінальних правопорушень є
правильною, умови угоди відповідають
інтересам суспільства і не порушують
прав, свобод чи інтересів сторін або
інших осіб, наявні фактичні підстави
для визнання винуватості.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.368, 370, 374, 475
КПК України, суд -

У Х В А Л
И В:

Затвердити угоду про визнання
винуватості, укладену 27 травня 2013 року
між прокурором Синєглазовою Наталею
Вікторівною та обвинуваченим ОСОБА_2 у
кримінальному провадженні за
№0000087.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296
КК України, і призначити йому покарання
у вигляді 2 /двох/ років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком на 1/один/ рік.

На підставі ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця мешкання та праці;
періодично з'являться для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
інспекції.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його
проголошення з підстав, передбачених
ст. 394 КПК України.

Суддя Центрального

районного суду м.Миколаєва
О.О. Селіванова