Справа № 11-259/2007 Головуюча
Категорія 4.2 ст.186 КК України 1
інстанції Шаманська Н.О.
Доповідач Карпій В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного
суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Ржепецького
О.П.

суддів: Карпія
В.М.,

Гребенюк В.І. за
участю:

прокурора Багірової
В.А.

законного
представника

неповнолітнього
засудженого ОСОБА_1.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1. в інтересах
засудженого ОСОБА_2. на вирок Заводського районного суду Миколаївської області
від 13 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Миколаєва, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, учень 9-го класу ЗСШ № 57, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, з
батьками раніше судимий:

17 листопада 2004
року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185 КК України до
позбавлення волі строком на 1
рік; 8 лютого 2005 року Заводським
районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185
КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 30.06.2006
року умовно-достроково на 1
рік 4 місяці 14 днів

2

засуджений:

за ч.2 ст. 186 КК України до
позбавлення волі строком на 4
роки На підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком,
частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком
Заводського районного суду м. Миколаєва
від 8
лютого 2005
року та остаточно
призначено до відбування
покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Вироком суду
неповнолітній ОСОБА_2. визнаний винним в тому, що 30 жовтня 2006 року, близько 15 год.,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, у дворі дому АДРЕСА_2, побачив
малолітнього ОСОБА_3., який мав при собі мобільний телефон "Сіменс
М-75". Маючи за мету відкрите заволодіння чужим майном, зайшов у під'їзд
дому, в якому знаходився ОСОБА_3. і почав його переслідувати. Наздогнавши
потерпілого на 9 поверсі, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
життя і здоров'я потерпілого, використовуючи фізичну перевагу та різницю у
віці, штовхнув, а потім придавив ОСОБА_3. руками до стіни та відкрито викрав
мобільний телефон "Сіменс М-75, вартістю 700 грн, в якому знаходилась сімкартка "Джинс",
вартістю 20 грн. та
вбудована флеш-картка на 512
MB, вартістю
120 грн,
після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний
розсуд. Даними діями ОСОБА_2. спричинив потерпілій ОСОБА_4. матеріальну шкоду
на загальну суму 840 грн.

В апеляції
засуджений просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши більш м'яке
покарання із застосуванням ст. 69
КК України, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання
тяжкості скоєного злочину, обставинам справи та особі підсудного. В
обґрунтування посилається на неврахування судом повного визнання ним своєї
вини, щире каяття, відшкодування спричиненої шкоди в повному обсязі, дані про
його особу, а саме: скоєння злочину у неповнолітньому віці, позитивну
характеристику за місцем проживання та навчання, стан здоров'я.

В апеляції
законний представник ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2. просить вирок
суду першої інстанції змінити, пом'якшивши призначену міру покарання. В
обґрунтування посилається на те, що судом не в достатній мірі враховані вік
ОСОБА_2., позитивну характеристику за місцем мешкання та навчання, а також на
те, що судом проігноровано повне відшкодування матеріальних збитків в розмірі 800 грн.

3

Заслухавши
доповідь судді, пояснення законного представника ОСОБА_1. на підтримку
апеляцій, думку прокурора, про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_2.
в скоєнні злочину, за який його засуджено, доведена сукупністю досліджених
судом доказів, викладених у вироку. Встановленим по справі фактичним обставинам
та зібраним доказам судом 1
інстанції дана належна оцінка. Дії ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 186 КК України
кваліфіковані вірно. В апеляціях фактичні обставини та кваліфікація скоєного не
оскаржуються .

Покарання
засудженому, судом призначене з дотриманням вимог ст.ст. 65-66 КК України,
тобто з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до
категорії тяжких, даних про особу винного, обставин, які пом'якшують покарання,
в тому числі і тих, на які посилаються апелянти. Таким чином, призначене судом
покарання, відповідає ступені суспільної небезпечності вчиненого засудженим
злочину та особі винного. Оскільки новий злочин засудженим вчинено в період
іспитового строку у зв'язку з умовно-достроковим звільненням від відбування
покарання, суд першої інстанції правильно відповідно до вимог ст.71 КК України
призначив покарання за сукупністю вироків а тому підстав до пом'якшення йому
покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляції
засудженого ОСОБА_2. та його законного представника ОСОБА_1. в інтересах
засудженого ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13
лютого 2007 року,
відносно ОСОБА_2, залишити без зміни.