Справа № 310/4177/14-к
ВИРОК

Іменем України

25 червня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області
у складі
головуючого-судді Петягіна В.В.,

при секретарі:
Ледовськой А.В.,

за участі прокурора
Сушко В.М.

потерпілого
ОСОБА_1

представника
потерпілого-адвоката ОСОБА_2

захисника-адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
кримінальне провадження, внесене до
Єдиниго реєстру досудових
розслідувань за № 0000965 від
19.02.2013р., за обвинуваченням ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Червоне Поле
Бердянського району Запорізької
області, громадянина України, не
працюючого, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою:
АДРЕСА_1, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, раніше
не судимого, у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1ст. 286
КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2012 року приблизно о 10
годині 30 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи
легковим автомобілем «ЗАЗ-1102»
реєстраційний номер НОМЕР_2 під час
складних зимових погодних умов, які
виразились в ожеледі та помірному
дрібному снігу рухався по автодорозі
сповіщенням
«Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» зі
сторони села Червоного Поля у бік м.
Бердянськ, та проїжджаючи 588 км + 37,3 м. не
обрав безпечної швидкості, чим не
виконав п.12.1. «під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, і стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним» Правил
дорожнього руху України, внаслідок
чого автомобіль почало заносити, водій
ОСОБА_6 не впорався з керуванням та
здійснив зіткнення з стоячим на
протилежній стороні проїжджої частини
за межами дороги автомобілем
«Фольцваген-пасат» реєстраційний
номер НОМЕР_3, який від удару правою
передньою частиною скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_1, який проходив поруч з
автомобілем.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 365 від 23.05.2014 року, у ОСОБА_1
в наслідок дорожньо-транспортної події
утворились: набряклість правого
колінного суглоба, закритий крайової
перелом зовнішнього виростка
великогомілкової кістки без зміщення,
розрив передньої хрестоподібної
зв'язки тіла і заднього рогу
медіального виростка. Зазначені
тілесні ушкодження утворилися від дії
тупого предмета і кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеня
тяжкості, які не є небезпечні для життя,
але такі, що викликали тривалий розлад
здоров'я, тривалістю понад 3-й тижні,
(більше ніж 21 день).

Згідно висновку
судово-автотехнічної експертизи № 326/14
від 29.05.2014 року, в даній дорожній
ситуації, для забезпечення безпеки
дорожнього руху водій автомобіля
ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2
ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами
п.12.1 «під час вибору в установлених
межах безпечної швидкості руху водій
повинен ураховувати дорожню
обстановку, а також особливості
вантажу, що перевозиться, і стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним», Правил
дорожнього руху України. Водій ОСОБА_4,
керуючи автомобілем ЗАЗ-1102
реєстраційний номер НОМЕР_2 при
виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього
руху України мав технічну можливість
запобігти виникненню даної
дорожньої-транспортної пригоди. Дії
водія ОСОБА_4 не відповідають вимогам
п.12.1. Правил дорожнього руху України, та
з технічної точки зору знаходяться в
причинному зв'язку з виникненням
дорожньо-транспортної події.

Потерпілим ОСОБА_1 заявлений
цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4,
матеріальної шкоди, завданої збитками
на лікування 11093 грн. 47 коп. та моральної
шкоди у розмірі 20000 грн. Даний позов
ОСОБА_1, та його представник, адвокат
ОСОБА_2 підтримали у судовому
засіданні.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_4 себе виним по пред'явленому
обвинуваченню у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
визнав повністю та пояснив, що дійсно 16
січня 2012 року приблизно о 10 годині 30
хвилин він, керуючи легковим
автомобілем «ЗАЗ-1102» під час складних
зимових погодних умов, які виразились в
ожеледі, не впорися з керуванням та
скоїв наїзд на автомобіль
«Фольцваген-пасат», який у свою чергу
наїхав на потерпілого ОСОБА_1 Згодний з
обсягом тілесних ушкоджень
потерпілого. Щиро розкаюється у
скоєному. Він повністю визнає
цивільний позов у частині матеріальної
шкоди на суму 11093 грн. 47 коп. Він також
визнає що заподіяв моральну шкоду, але
не може її сплатити, так як не має
роботи, фактично знаходитися на
утриманні матері пенсіонера. Він має
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на
утримання якої із пенсії матері
сплачує аліменти. Просив застосувати
до нього амністію.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, приймаючи до уваги те, що
обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює
фактичні обставини справи,
кваліфікацію кримінального
правопорушення, яке йому
інкримінується, вірно розуміє зміст
обставин справи, відсутні сумніви в
добровільності його позиції, а також
визнає цивільний позов у частині
матеріальної шкоди у розмірі 11093 грн. 47
коп.,суд за згодою учасників судового
розгляду в порядку, передбаченому ч.3
ст.349 КПК України, визнав недоцільним
дослідження доказів щодо обставин, які
ніким не оспорюються, а також у частини
дослідження доказів заподіяної
матеріальної шкоди, і обмежився
допитом обвинуваченого та
дослідженням матеріалів, що
характеризують його особу.

Таким чином суд приходить до висновку,
що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, що йому інкримінується,
доведена повністю, його дії вірно
кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як
порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило потерпілому
середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК
України, суд ураховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу
обвинуваченого, а також обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире
каяття.

Обставин, що обтяжує покарання, згідно
ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_4, який раніше не
судимий, має задовільно
характеристику, зважаючи на його
відношення до вчиненого, суд приходить
до висновку про доцільність
призначення покарання у вигляді
штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК
України без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

ОСОБА_4. має малолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, тому підпадає під дію ст. 1
п.в Закону України «Про амністію у 2014
році», просив суд застосувати відносно
нього амністію. Обмежень передбачених
ст. 8 зазначеного Закону немає, тому
обвинуваченого слідує звільнити від
відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_1 в частині
заподіяної матеріальної шкоди у
розмірі 11093 грн. 47 коп підлягає
задоволенню у повному обсязі, так як
він визнаний обвинуваченим. Суд вважає,
що внаслідок заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому, у нього був
порушений нормальний звичний йому
порядок життя, він відчував біль, а тому
йому була завдана моральна шкода. Але
через майновий стан обвинуваченого суд
вважає за доцільне частково
задовольнити заподіяну моральну шкоду
у розмірі 7000 грн.

Процесуальні витрати на залучення
експертів на загальну суму 589,68 грн.
слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді штрафу у розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 3400 (три тисячі
чотириста) грн без позбавленням права
керування транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 1 п.в, 9, 10 Закону
України «Про амністію у 2014 році»
звільнити ОСОБА_4 від відбування
призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
заподіяну матеріальну шкоду у розмірі
11093 грн. 47 коп., та моральну шкоду у
розмірі 7000 грн.

Процесуальні витрати на залучення
експертів на загальну суму 589,68 грн.
віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити учасникам
процессу.

Суддя
В.В.Петягін