Справа № 495/3081/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №0002628 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород - Дністровський, Одеської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ст.185 ч.1 КК України, вид покарання 240 годин громадських робіт,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 389 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

15 серпня 2014 року засуджений ОСОБА_3 з`явився до Білгород-Дністровського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Одеській області, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч.2 ст. 389 КК України він буде притягнений до кримінальної відповідальності.

Наказом начальника Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 №630 від 18 серпня 2014 року, засудженого ОСОБА_3 залучено до виконання громадських робіт на території Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області. Однак ОСОБА_3 знаючи про порядок відбування покарання та відповідальність, яка настає за невиконання громадських робіт, без поважних причин, умисно з 20.08.2014 не з`явився до Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області для їх виконання, в результаті чого не відбув громадські роботи 232 годин.

Також 16 серпня 2014 року приблизно о 00 годин 15 хвилин, ОСОБА_3 , разом із своїм знайомим ОСОБА_7 , проходячи по пляжу, який розташований на території Будакської коси, Шабської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, побачили незнайомих їм двох громадян, якими були потерпілий ОСОБА_8 та його подруга ОСОБА_9 , та звернувши увагу на те, що остання погано себе почувала запропонували свою поміч в тому щоб доставити її до бази відпочинку. Коли ОСОБА_3 разом з потерпілим завели ОСОБА_9 до номеру, розташованого в корпусі бази відпочинку «Діана», ОСОБА_8 пішов до сусіднього номеру набрати води, а ОСОБА_3 з корисливою метою та прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав мобільний телефон iPhone 4, чорного кольору, вартістю 1 500 гривень, що знаходився на столі кімнати.

З викраденим ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1 500,0 грн.

Крім того, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , куди прийшов під виглядом особи яка займається виконанням ремонтно-будівельних робіт. Далі ОСОБА_3 з потерпілою ОСОБА_5 розпочав розмову з уточнення виду роботи та її вартості, під час якої з чітким умислом та корисливою метою направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом зловживання довірою, попросив в останньої аванс за роботу сказавши, що виконає роботу у повному обсязі, на що остання погодившись дала йому 2800 гривень, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, обернувши вказану грошову суму у свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілої ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілої ОСОБА_5 . Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно

вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2014 року його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

15 серпня 2014 року він був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч.2 ст. 389 КК України він буде притягнений до кримінальної відповідальності.

Знаючи про порядок відбування покарання та відповідальність, яка настає за невиконання громадських робіт, без поважних причин, з 20.08.2014 не з`явився до Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області для їх виконання.

Також 16 серпня 2014 року приблизно о 00 годин 15 хвилин, він знаходячись в кімнаті корпусу бази відпочинку «Діана», яка розташована на території Будакської коси, Шабської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, звідки таємно викрав мобільний телефон iPhone 4, чорного кольору. Після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене на свою користь.

Крім того, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, він перебував у квартирі АДРЕСА_2 , куди прийшов під виглядом особи яка займається виконанням ремонтно-будівельних робіт. Де розпочав розмову з потерпілою з уточнення виду роботи та її вартості. Після чого попросив в останньої аванс за роботу на що потерпіла дала йому 2800 гривень, після чого він з місця вчинення злочину зник, обернувши вказану грошову суму на свою користь. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що дійсно 08 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, вона надала обвинуваченому аванс 2800 гривень, так як останній сказав їй, що займається виконанням ремонтно-будівельних робіт. Після чого обвинувачений зник та не виконав ремонтно-будівельну роботу. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ст. 389 ч.2 КК України ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, за ст. 190 ч.2 КК України - умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, що кримінальні правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої та середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість, думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення не можливе без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.04.2015 року.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 389 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України, і на підставі санкції даних статей призначити покарання :

- за ст. 185 ч.2 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

- за ст. 389 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

- за ст. 190 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеному за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2014 року в виді 29 днів обмеження волі та остаточно йому призначити покарання у виді 2 (двох) років 29 (двадцять дев`ять) днів обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.04.2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1