У х в а л а

іменем україни

03 квітня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_6,
суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а апеляційну скаргу повернуто.

Не погоджуючись з цим рішенням, захисник звернулась до касаційного суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки після постановлення вироку засуджений весь час перебував на лікуванні і не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши надані копії судових рішень та інших документів, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Суд касаційної інстанції згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копії ухвали апеляційного суду, вирок суду першої інстанції засуджений отримав в день його постановлення 04 листопада 2013 року. Проте з апеляційною скаргою захисник звернулась лише 29 грудня 2014 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Надані захисником копії медичних документів, які стосуються лікування засудженого у 2014 році, не свідчать про неможливість ОСОБА_5 ознайомитися з матеріалами справи та подати апеляційну скаргу в строки, встановлені ч. 2 ст. 395 КПК.

Переконливих доводів щодо неспроможності засудженого своєчасно подати апеляційну скаргу, які б мали бути враховані апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у касаційній скарзі також не наведено.

Отже, апеляційний суд, правильно встановивши що строк на апеляційне оскарження пропущений, і підстав для його поновлення захисником не наведено, дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги заявника та вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8