Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2010 р. м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі:

Головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі - Гуга Т.П.

з участю прокурора - Грамотника В.В.

захисника - ОСОБА_1

та перекладача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ОСОБА_4 Республіки, району Рожнява, с. Генцковце,175, словака, громадянина ОСОБА_4 Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні має неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в середині січня 2010 року організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянки ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_6, від якої у них є спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, при наступних обставинах.

В середині січня 2010 року, ОСОБА_3 з метою незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6, звернувся до своєї двоюрідної сестри ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та не ставлячи її до відома про свої злочинні плани, отримав від останньої виданий на її ім'я закордонний паспорт громадянки ОСОБА_4 Республіки № 4068243 виданий 04.07.2000 року, який в подальшому в м. Ужгород в готелі «Закарпаття» передав ОСОБА_6

При цьому, ОСОБА_3 наказав ОСОБА_6 вивчити анкетні дані власниці паспорту та при перетині державного кордону України подати його до прикордонно-паспортного контролю України.

Реалізуючи свій злочинний умисел щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України ОСОБА_3, 2 лютого 2010 року, супроводив останню до міжнародного пункту пропуску "Ужгород", відділу прикордонної служби "Ужгород" Чопського прикордонного загону на напрямок "вибуття", де остання діючи за вказівкою ОСОБА_3 назвалась ОСОБА_7 та подала о 18 годині 50 хвилин цього ж дня, на прикордонний паспортний контроль закордонний паспорт громадянки ОСОБА_4 Республіки № 4068243 виданий 04.07.2000 року на ім'я ОСОБА_7, однак була викрита і затримана.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому. Показав, що з ОСОБА_6 вони перебувають у незареєстрованому шлюбі і у них є спільний син. Він намагався оформити ОСОБА_8 документи для того, щоб остання офіційним шляхом могла потрапити до ОСОБА_4 Республіки, однак в нього нічого не вийшло. Тоді він вирішив організувати незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, шляхом перетину державного кордону по документи, що належить іншій особі. Так, перебуваючи в ОСОБА_4 Республіці, він взяв від своє двоюрідної сестри закордонний паспорт, який в подальшому передав в м. Ужгород ОСОБА_6 При цьому, він не повідомляв своїй сестрі для чого йому потрібен закордонний паспорт, а ОСОБА_6 попросив вивчити анкетні дані власника паспорту, щоб остання при перетині державного кордону України не була викрита. Злочин вчинив тому, що не мав змоги законним шляхом переправити ОСОБА_6 до ОСОБА_4 Республіки, а їхньому сину потрібен як батько так і мати. Дуже шкодує, що так вийшло.

Суд обмежив встановлення фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення через державний кордон України громадянки ОСОБА_5 Федерації, шляхом розробки плану її незаконного переправлення через державний кордон України наданням засобів та усуненням перешкод, а саме: шляхом надання чужого закордонного паспорту громадянки ОСОБА_4 Республіки, наданням їй порад і вказівок щодо часу, місця і способу його незаконного перетину, а також уникнення виявлення, викриття і затримання правоохоронними органами України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, особу підсудного.

Пом'якшуючими покарання обставинами підсудного ОСОБА_3 суд вважає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що ОСОБА_3 на утриманні має неповнолітню дитину.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, по місцю проживання та по місцю тимчасового утримання характеризується позитивно, є молодим.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу винного, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_3 усвідомив вчинений ним злочин, що істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого злочину, а тому вважає, що виправлення ОСОБА_3 буде можливим без відбування останнім покарання у вигляді позбавлення волі і у відповідності до вимог ст.75 КК України, звільняє його від покарання з випробовуванням.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 321,323, 324 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.332 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з конфіскацією засобів вчинення злочину.

Згідно ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3, до вступу вироку в законну силу, змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти негайно в залі суду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: Малюк В.М.