АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/790/987/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 645/5123/14-К
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України
28 серпня 2014 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
його представника апелянта ОСОБА_7 ,
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника заявника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, та додав, що накладення арешту на майно ОСОБА_8 порушує його Конституційне право на розпорядження своїм майном, думку прокурора, який вважав, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
В ухвалі, яка оскаржується вказано, що в середині квітня 2014 року з метою придбання нерухомого майна, ОСОБА_9 оглянув квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_10 , та з`ясував, що довіреність, за якою квартира продавалася ОСОБА_10 , є підробленою, так як видана вже після смерті довірителя - попереднього власника ОСОБА_11 .
В ході виконання доручення про проведення слідчих дій працівниками ОПВ УКР ГУМВС України в Харківській області було встановлено та допитано в якості свідка особу, на яку було оформлено довіреність від імені померлого ОСОБА_11 , - ОСОБА_12 , який в свою чергу пояснив, що на прохання свого знайомого по імені ОСОБА_13 , за грошову винагороду у сумі 100 доларів США, він надав оригінал свого паспорту та ідентифікаційного коду для оформлення на його ім`я довіреності на здійснення продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, 14.03.2014 року ОСОБА_13 привіз ОСОБА_12 до приміщення приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 , діючи по довіреності від імені померлого ОСОБА_11 , уклав з ОСОБА_10 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, під час досудового розслідування було встановлено, що 02.11.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 виявила труп власника квартири - ОСОБА_11 , який було направлено експертам ХОБСМЕ.
Працівниками ОПВ УКР ГУМВС України в Харківській області з Комінтернівського РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області було отримано копію заяви про отримання паспорту (Форма № 1) ОСОБА_11 , фотографія на якій не відповідає фотографії, вклеєній в паспорт ОСОБА_11 , копія якого була надана ОСОБА_12 .
В подальшому, ОСОБА_16 26.05.2014 року, діючи на підставі довіреності від ОСОБА_11 , уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 26.05.201 року за реєстровим номером № 954.
З метою забезпечення недопущення продажу та зміни власника нерухомого майна, набутого результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_8 , до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення, з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоді слідчий просив слідчого суддю накласти арешту на вказану квартиру.
Приймаючи рішення про накладення арешту на вказану квартиру слідчий суддя зазначив, що хоча її арешт і обмежує право ОСОБА_8 на розпорядження своїм майном, але не позбавляє його права користування, а неприйняття рішення про арешт квартири зможе створити умови для подальшої зміни власника майна і унеможливлення відшкодування завданої шкоди.
Апеляційний суд вважає, що з таким рішенням погодитись не можна, оскільки воно суперечить вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, де зазначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Судове засідання 27.06.2014 року відбувалось у відсутності ОСОБА_8 . Останній дізнавшись про вказане рішення, 14.08.2014 року звернувся до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту його квартири, але 18.08.2014 року
у задоволенні цього клопотання було відмовлено. У зв`язку з чим останній 21.08.2014 року подав апеляційну скаргу на ухвалу від 27.06.2014 року.
Апеляційний суд вважає, що накладення арешту на квартиру ОСОБА_8 порушує його право власності, яке захищено ст. 41 Конституції України, та ст. 16 КПК України, прийняття рішення про накладення на неї арешту суперечить вимогам ст. 170 КПК України, тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді від 27.06.2014 року про накладення арешту на вказану вище квартиру, ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого, яке зареєстровано у Фрунзенському районному суді м. Харкова 27.06.2014 року про арешт майна відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 - скасувати.
У задоволенні клопотання слідчого від 27.06.2014 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити
Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.
Судді: