УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі суддів :

Крегула М.
М. (головуючий), Животова Г.О.
та Стана І.В. , з участю прокурора Фрицюк В.В.,

розглянув
3 жовтня 2007 року у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді кримінальну
справу за апеляцією прокурора, який брав
участь в її розгляді судом першої інстанції,
на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4
липня 2007 року, яким засуджений

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
несудимий, громадянин України,

за
ч.2 ст. 286 КК України на три роки
позбавлення волі з позбавленням на один рік права керування транспортними
засобами; на підставі ст. ст. 75,
76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням
протягом однорічного іспитового строку з покладенням обов'язку не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи.

Питання
про речовий доказ вирішено у відповідності до вимог ст. 81 КПК
України.

Як
визнав місцевий суд, ОСОБА_1. 27 вересня
2006 року, приблизно о 19 годині 30
хвилин, керуючи автомобілем
"Опель-кадет" на вулиці Ракоці в с. Сюрте Ужгородського району, рухаючись в напрямку Ужгорода порушив вимоги
пунктів 12.2 та 12.3 правил дорожнього руху,
внаслідок чого біля будинку № 33 наїхав на пішохода ОСОБА_2. в апеляції
прокурора порушується питання про скасування вироку як несправедливого, внаслідок м'якості призначеного засудженому
покарання, та направлення справи до того
ж місцевого суду на новий судовий розгляд.

В
поданні йдеться й про не повне викладення в мотивувальній частині вироку
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, зокрема - про відсутність
вказівки про смерть людини внаслідок дтп. Окрім того, прокурор звертає увагу.

Справа: № 11-600

Категорія: ч. 2
ст. 286 КК України

Головуючий у
першій інстанції: Король Ю.А.

Доповідач: Животов Г.О.

на відсутність у
вироку остаточної оцінки доказів на підставі яких суд зробив висновок про
доведеність вини засудженого.

Заслухавши
доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подання, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, суд визнає, що вона підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Визнавши
ОСОБА_1. винуватим у вчиненні тяжкого
злочину з тяжкими наслідками - смертю потерпілого, суд необгрунтовано призначив покарання, як основне,
та і додаткове, в мінімальному
розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 28б КК України, та безпідставно застосував статтю 75 КК
України.

Отже, призначене засудженому покарання є явно
несправедливим внаслідок м'якості,
що, у відповідності до вимог ст.
ст. 367, 372 КПК України, є підставою для скасування вироку.

Суд
допустив істотні суперчності щодо даних про особу засудженого, зокрема - його статі, оскільки у вступній частині вироку зазначив
спочатку, що ОСОБА_1. є чоловіком -
«мешканцем м. Ужгорода»,
«одруженим», «слюсарем», а потім вказав, що він є «громадянкою України» та «уродженкою
м. Кизил».

Усупереч
вимогам ст. 334 КПК України в мотивувальній частині вироку суд не
навів усі докази на яких грунтуються його висновки, не дав цим доказам остаточної оцінки, а формулюючи обвинувачення визнане
доведеним, не зазначив точне місце вчинення
злочину, його наслідки, зокрема,
про смерть потерпілого тощо.

Так, у вироці не зазначено, отже - не встановлено, де стався наїзд на потерпілого (на
тротуарі, на узбіччі дороги, на проїзній частині дороги; якщо на проїзній
частині дороги - на якій смузі руху і на якій відстані від краю тощо), за яких обставин (пішохід стояв, рухався; якщо рухався - то як: переходив
дорогу; йшов в попутному з автомобілем підсудного чи у зустрічному напрямку
тощо), та з якою швидкістю рухався
автомобіль під керуванням підсудного.

Оскільки
ці обставини ДТП та точне
місце наїзду на потерпілого не зазначені,
отже - не встановлені, і в
обвинувальному висновку, то підсудний
був позбавлений можливості захищатись від такого обвинувачення.

За таких
обставин можливість постановления
вироку судом першої інстанції виключалась внаслідок істотних порушень
кримінально-процесуального закону допущених під час досудового слідства.

Отже, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 374 КПК
України, дана справа підлягає
поверненню на додаткове розслідування,
під час якого слід встановити і зазначити у відповідних процесуальних
документах вищевказані істотні обставини ДТП
та місце наїзду на потерпілого.

Адвокат
ОСОБА_3. звернувся до апеляційного суду
з письмовим клопотанням про застосування щодо засудженого п."б" ст. 8 закону України від

19
квітня 2007 року «Про амністію», але ця
норма визначає тільки порядок розв'язання відповідних питань, в той же час підстави для звільнення
ОСОБА_1. від кримінальної
відповідальності чи від покарання, або
пом'якшення такого, згідно із законом
про амністію, в клопотанні адвоката не
наведені, відповідні докази до
клопотання не додані, не додана і
письмова заява засудженого про відсутність заперечень проти застосування щодо
нього амністії.

Отже, під час додаткового, або судового слідства, необхідно встановити відповідні дані для
розв'язання питання про можливість застосування до обвинуваченого (підсудного)
амністії.

Зважаючи
на зазначене, керуючись ст.
ст. 365 та 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцію
прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції,
задовольнити частково, вирок
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 липня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу повернути
на додаткове розслідування.