Справа № 11-566/2007 рік Головуючий у 1 інстанції
Категорія ст. 307 ч.2, 309 ч. 1 Коваль В.І.
КК України Доповідач Салтовська І.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2007 року колегія судців судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі

Головуючого Карпія В.М.

Суддів Маркової Т.О., Салтовської І.Б.

За участю
прокурора Осипенко О.М. засудженого ОСОБА_1

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на
вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець і
мешканець АДРЕСА_1, не судимий,

- засуджений за ч.2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна, ч.1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, згідно до вимог ст. 70 КК України
, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено покарання у
виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією 1/2 частини
належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він восени 2005 року незаконно придбав як для особистого вживання так і з метою збуту 183, 3 гр. особливо небезпечного наркотичного
засобу канабісу, який незаконно зберігав за своїм місцем
проживання в АДРЕСА_1.

27 травня 2006 року близько 22 години 30 хвилин біля АДРЕСА_1 ОСОБА_1
незаконно збув ОСОБА_2 особливо небезпечний
наркотичний засіб канабіс вагою 108, 7 гр. А 74,6 гр. особливо
небезпечного наркотичного засобу канабісу ОСОБА_1
незаконно зберігав у себе вдома для особистого вживання.

1 червня 2006 року ОСОБА_1 в 17-00 годин в м. Новий Буг незаконно
придбав з метою
збуту 671,0 гр.
особливо небезпечного

2

наркотичного засобу канабісу, який
перевіз до себе до дому в будинок АДРЕСА_1.

В цей же день близько 22-00 години на перехресті вулиць Чигрина і 1-а
Слобідська в м. Миколаєві ОСОБА_1 незаконно збув ОСОБА_3 671 , 0 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу за 4000 грн.

1 червня 2006 року в ході обшуку працівники міліції виявили і вилучили в будинку ОСОБА_1 74,6 гр. особливо небезпечного
наркотичного засобу канабісу, який засуджений
зберігав без мети збуту.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок в частині засудження за ч.1 ст. 309 КК України скасувати, справу провадженням закрити на підставі ч.4 ст. 309 КК України, посилаючись
на те, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, тому
підлягає звільненню за даним обвинуваченням
від кримінальної відповідальності. За ч.2
ст. 307 КК України просить пом'якшити призначене йому судом покарання, звільнити його від покарання з
випробуванням, вказує на те, що він
раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє і потребує
лікування.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав
доводи своєї апеляції, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК
України, підтверджений доказами, дослідженими у судовому засіданні і в апеляції
не оскаржується.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та не заперечуються
апелянтом.

Як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що незаконно придбав для особистого
вживання особливо небезпечний наркотичний
засіб - канабіс, вагою 74,6 гр., який незаконно перевіз та зберігав дома.

Посилання апелянта на ч. 4 ст. 309 КК України та прохання звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК
України в зв'язку з тим, що він пройшов курс лікування
від наркоманії, безпідставні.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_1 придбав особливо небезпечний засіб восени 2005 року, а
також 1 червня 2006 року, а звернувся до лікувального
закладу в грудні 2006 року, тобто після порушення кримінальної справи.
Таким чином, звернення його до лікувального
закладу не можна вважати добровільним і він не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за
ч. 1 ст. 309 КК України.

3

Покарання
засудженому ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є
тяжким, особи засудженого, а також з урахуванням
обставин, що пом'якшують покарання, в тому числі і тих, на які є посилання
в апеляції.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, вирок Заводського
районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2007 року по відношенню до ОСОБА_1 -
без змін.