АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4218/13-к
Номер провадження 11-кп/786/376/2013
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого, судді
Маліченка В.В.

суддів
Мілаша С.П., Корсун О.М.

з участю:

секретаря судового засідання
Котенко А.С.

прокурора
Гринь А.С.

захисника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали справи
за апеляційною скаргою захисника
ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3
на ухвалу Полтавського районного суду
від 12 листопада 2013 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволена заява
прокурора прокуратури Полтавського
району Волкова С.В. про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами, скасована ухвала
Полтавського районного суду від 21.02.2013
року та відмовлено в задоволенні
подання старшого інспектора
Полтавського РП Чутівського МРВ КВІ
УДПтС України в Полтавській області
про звільнення ОСОБА_3 від покарання,
призначеного вироком Полтавського
районного суду від 19.12.2011 року по
закінченню іспитового строку у зв'язку
з тим, що вирок Полтавського районного
суду від 19.12.2011 року не набрав чинності.

Згідно ухвали, прокурор Полтавського
району звернувся до Полтавського
районного суду Полтавської області з
заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами,
посилаючись на те що вироком
Полтавського районного суду
Полтавської області від 19.12.2011 року
ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.122 , ч.2 ст.296
КК України до покарання за ч.1 ст.122 КК
України у виді 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років
позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено
покарання у виді 3 років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнений від призначеного покарання
з іспитовим строком 1 рік та покладені
на нього обов'язки, передбачені п.п.2, 3, 4
ст.76 КК України.

На вказаний вирок представником
потерпілого була подана апеляція, в
якій ставилось питання про скасування
вироку суду першої інстанції в частині
призначення покарання та
постановления нового вироку з
призначенням покарання у виді 3 років
позбавлення волі без застосування ст.75
КК України.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 06.03.2012 року апеляцію
представника потерпілого залишено без
задоволення, а вирок Полтавського
районного суду від 19.12.2011 року без змін.

Зазначену ухвалу апеляційного суду в
подальшому оскаржено представником
потерпілого в касаційній інстанції. За
результатами розгляду, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
05.02.2013 року касаційну скаргу частково
задоволено, ухвалу апеляційного суду
від 06.03.2012 року скасовано, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

За результатами апеляційного розгляду,
після проведення часткового судового
слідства, частково задоволено апеляцію
представника потерпілого, вирок
Полтавського районного суду від 19.12.2011
року в частині призначення покарання
ОСОБА_3 скасовано та постановлено новий
вирок від 18.04.2013 року, яким засуджено
ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки
обмеження волі, за ч.1 ст.296 КК України на
2 роки обмеження волі. На підставі ч.1
ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно
призначено 3 роки обмеження волі.

На час розгляду кримінальної справи
стосовно ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції та постановленні нового
вироку від 18.04.2013 року не було відомо
про те, що ухвалою Полтавського
районного суду Полтавської області від
21.02.2013 року, за поданням старшого
інспектора Полтавського РП
Чутівського МРВ КВІ УДПтС України в
Полтавській області, ОСОБА_3 звільнено
від відбування покарання, призначеного
вироком Полтавського районного суду
Полтавської області від 19.12.2011 року у
зв'язку закінченням іспитового строку.

Задовольняючи заяву прокурора про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами суд
послався на те, що ухвалою Полтавського
районного суду від 21.02.2013 року ОСОБА_3
фактично звільнено від покарання за
вироком, який не набрав чинності, що
перешкоджає постановлению по справі
законного та обґрунтованого рішення,
то зазначена постанова підлягає
скасуванню як незаконна.

На час розгляду питання про звільнення
від відбування покарання Полтавським
районним судом не було відомо про
існування ухвали Вищого
спеціалізованого суду України від
05.02.2013 року якою касаційну скаргу
потерпілого частково задоволено,
ухвалу апеляційного суду від 06.03.2012
року скасовано, а справу направлено на
новий апеляційний розгляд.

Також, згідно вимог ст. 459 КПК України
вбачається, що нововиявлені
обставини це встановлені
розслідуванням або вироком суду, що
вступив в законну силу, і викладені у
висновку прокурора, засудженого,
юридичні факти, які знаходяться в
органічному зв'язку з елементами
предмета доказування у кримінальній
справі і спростовують через їх
попередню невідомість та істотність
висновків, що містяться у вироку чи
постанові, як такі що не відповідають
об'єктивній дійсності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 просить
ухвалу Полтавського районного суду від
12.11.2013 року - скасувати, ухвалу
Полтавського районного суду від 21.02.2013
року про звільнення ОСОБА_3 від
відбування покарання, призначеного
вироком Полтавського районного суду
від 19.12.2011 року, по закінченню
іспитового строку - залишити без змін,
посилаючись на те, що висновки суду,
викладені в ухвалі від 12.11.2013 року не
відповідають фактичним обставинам та
не підтверджуються доказами. Також, при
розгляді заяви прокурора прокуратури
Полтавського району про перегляд
ухвали Полтавського районного суду від
21.02.2013 року про звільнення від
покарання ОСОБА_3 у зв'язку із
закінченням іспитового строку, тобто
фактичним відбуттям ним покарання,
Полтавським районним судом допущено
порушення правил підсудності та
неправильне тлумачення закону, яке
суперечить його змісту, а саме
твердження, що вирок від 19.12.2011 року
після його апеляційного розгляду 06.03.2012
року не набрав чинності. На час
звернення прокурора Волкова С.В. до
суду вже були пропущені строки для
подання заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами,
передбачені ч.1 ст.461 КПК України.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, прокурора, який
вважає ухвалу суду законною і
обґрунтованою, захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 та самого
засудженого, які просили ухвалу суду
скасувати, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
вироком Полтавського районного суду
Полтавської області від 19.12.2011 року
ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.122 , ч.2 ст.296
КК України до покарання за ч.1 ст.122 КК
України у виді 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років
позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено
покарання у виді 3 років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком 1 рік та покладені на нього
обов'язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ст.76 КК
України.

На вказаний вирок представником
потерпілого була подана апеляція, в
якій ставилось питання про скасування
вироку суду першої інстанції в частині
призначення покарання та
постановления нового вироку з
призначенням покарання у виді 3 років
позбавлення волі без застосування ст.75
КК України.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 06.03.2012 року апеляцію
представника потерпілого залишено без
задоволення, а вирок Полтавського
районного суду від 19.12.2011 року - без
змін.

Зазначену ухвалу апеляційного суду в
подальшому оскаржено представником
потерпілого в касаційній інстанції. За
результатами розгляду, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
05.02.2013 року касаційну скаргу частково
задоволено, ухвалу апеляційного суду
від 06.03.2012 року скасовано, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

За результатами апеляційного розгляду,
після проведення часткового судового
слідства, частково задоволено апеляцію
представника потерпілого, вирок
Полтавського районного суду від 19.12.2011
року в частині призначення покарання
скасовано та постановлено новий вирок
від 18.04.2013 року, яким засуджено ОСОБА_3
за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки
обмеження волі, за ч.1 ст.296 КК України на
2 роки обмеження волі. На підставі ч.1
ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно
призначено 3 роки обмеження волі.

Ухвалою Полтавського районного суду
Полтавської області від 21.02.2013 року, за
поданням старшого інспектора
Полтавського РП Чутівського МРВ КВІ
УДПтС України в Полтавській області,
ОСОБА_3 звільнено від відбування
покарання, призначеного вироком
Полтавського районного суду
Полтавської області від 19.12.2011 року у
зв'язку із закінченню іспитового
строку.

Оскільки вказаною ухвалою ОСОБА_3
фактично звільнено від покарання за
вироком, який не набрав чинності, що
перешкоджає постановлению по справі
законного та обґрунтованого рішення,
то вона підлягає скасуванню як
незаконна.

На час розгляду питання про звільнення
від відбування покарання Полтавським
районним судом не було відомо про
існування ухвали Вищого
спеціалізованого суду України від
05.02.2013 року якою касаційну скаргу
потерпілого частково задоволено,
ухвалу апеляційного суду від 06.03.2012
року скасовано, а справу направлено на
новий апеляційний розгляд.

Відповідно ч. 2 ст. 459 КПК України
нововиявленими обставинами
визнаються:

1) штучне створення або
підроблення доказів, неправильність
перекладу висновку і пояснень
експерта, завідомо неправдиві
показання свідка, потерпілого,
підозрюваного, обвинуваченого, на яких
ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора,
слідчого судді чи суду під час
кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення вироку
чи постановления ухвали, що належить
переглянути;

4) визнання Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були
відомі суду на час судового розгляду
при ухваленні судового рішення і які
самі по собі або разом із раніше
виявленими обставинами доводять
неправильність . вироку чи ухвали, що
належить переглянути.

Частина 3 ст. 459 КПК України визначає, що
обставини, передбачені пунктами 2 і З
частини другої цієї статті, повинні
бути встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, а при
неможливості ухвалення вироку -
підтверджені матеріалами
розслідування.

З вимог даної норми вбачається, що
нововиявлені обставини це
встановлені розслідуванням або
вироком суду, що вступив в законну силу,
і викладені у висновку прокурора,
засудженого, юридичні факти, які
знаходяться в органічному зв'язку з
елементами предмета доказування у
кримінальній справі і спростовують
через їх попередню невідомість та
істотність висновків, що містяться у
вироку чи постанові, як такі що не
відповідають об'єктивній дійсності.

Оскільки ухвала суду першої інстанції
є законною та обґрунтованою то підстав
для її скасування колегія суддів не
вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити
без задоволення, ухвалу Полтавського
районного суду від 12 листопада 2013 року
відносно ОСОБА_3 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
оголошення, її може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженим який
тримається під вартою, в той самий
строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Маліченко В.В. Мілаш С.П.
Корсун О.М.