Справа № 742/6332/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/22/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42.013.260.000.000.074, за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року, постановлений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Місцевим судом ОСОБА_6 засуджено за те, що він, працюючи оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Прилуцького міського відділу УМВС України в Чернігівській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, наділеною функціями представника влади, який відповідно до ст.ст. З, 5, 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ та функціональних обов`язків зобов`язаний захищати законні права і свободи громадян, діяти не упереджено у точній відповідності з законом, у своїй діяльності керуватися принципами законності, гуманізму та поваги до особи, проводити слідчі дії відповідно до кримінального процесуального законодавства, ігнорував вказані вимоги закону та вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

23.08.2013 року, на підставі рапорту начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Прилуцького MB УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9 слідчим відділом Прилуцького MB УМВС України в Чернігівській області до ЄРДР внесено відомості про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 KПK України, та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12.013.260.210.001.354 за фактом організації та утримання мешканцем м. Прилуки на ім`я ОСОБА_10 місць незаконного вживання наркотичних засобів.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 27.08.2013 року, старшим слідчим СВ Прилуцького MB ОСОБА_11 , згідно ст. 40 КПК України, доручено оперативним співробітникам сектору кримінальної міліції у справах дітей Прилуцького MB УМВС України в Чернігівській області проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення особи на ім`я ОСОБА_10 , його фактичного місця проживання та збору даних, які характеризують його особу.

Виконуючи доручення слідчого у кримінальному провадженні № 12.013.260.210.001.354, ОСОБА_6 , як службова особа, яка згідно ст. 41 КПК України наділена повноваженнями слідчого, повинен був проводити слідчі дії у відповідності до кримінального процесуального законодавства України.

Разом з цим, ОСОБА_6 , усупереч вимогам законодавства та інтересам служби, умисно, шляхом штучного створення обставин, які б спонукали слідчого звернутись з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання громадянина ОСОБА_12 , за невстановлених слідством місця та обставин, фактично не провівши допити, 28.08.2013 року склав у кримінальному провадженні №12.013.260.210.001.354 завідомо неправдиві офіційні процесуальні документи - протоколи допитів свідків громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в яких від імені вказаних осіб виконав підписи та вніс показання стосовно мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 , про дані, які характеризують його за місцем проживання. Складені завідомо неправдиві процесуальні документи - протоколи допитів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 умисно надав органу досудового розслідування.

Складені особисто ОСОБА_15 завідомо неправдиві протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , слідчий ОСОБА_11 , не будучи обізнаною про факт підроблення процесуальних документів, долучила до матеріалів кримінального провадження, а 29.08.2013 р. їх копії в обґрунтування свого клопотання про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 надала слідчому судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. 07.09.2013 року за місцем проживання ОСОБА_12 , на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду, винесеної за результатами розгляду клопотання слідчого було проведено обшук, у якому брав участь також ОСОБА_6 ..

Продовжуючи свої протиправні дії, цього ж дня після проведення обшуку та під час проведення допиту ОСОБА_12 , як свідка при виконанні доручення слідчого Прилуцького MB УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , впевнившись у необізнаності ОСОБА_12 у вимогах кримінального процесуального законодавства, вирішив шляхом обману заволодіти його майном (грошовими коштами).

Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, ОСОБА_6 , 07.09.2013 року, повідомив ОСОБА_12 про значний термін покарання у виді позбавлення волі за нібито вчинені ним кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та натякнув на можливість вирішення ним питання щодо його пом`якшення за умови у подальшому, під час досудового розслідування, беззаперечного виконання ОСОБА_12 всіх його вимог і вказівок та наявності 5000 гривень, які останній повинен буде передати на його ( ОСОБА_6 ) вимогу.

При цьому ОСОБА_6 достовірно знав, що відповідно до кримінального процесуального законодавства України, за своєю посадою він не відноситься до кола службових осіб, які наділені повноваженнями прийняття процесуальних рішень у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування та судового розгляду.

ОСОБА_12 , помиляючись, що у разі не згоди з пропозицією ОСОБА_6 , останній як працівник правоохоронного органу, який приймав участь і проводив слідчі дії у даному кримінальному провадженні, може вплинути на прийняття процесуальних рішень стосовно нього, з метою не настання для нього негативних наслідків, погодився з умовами ОСОБА_6 , про що йому повідомив.

У подальшому, ОСОБА_6 , під час зустрічей та спілкування з ОСОБА_12 , в м. Прилуки, жодних заперечень з приводу попередньої домовленості не висловлював. При цьому, повідомляв ОСОБА_12 , що ним вжито заходів для позитивного вирішення питання про прийняття у кримінальному провадженні необхідних процесуальних рішень, спрямованих на пом`якшення відповідальності ОСОБА_12 .. Фактично будь-яких дій, спрямованих на спонукання чи схилення уповноважених службових осіб органу досудового розслідування, прокуратури чи суду до прийняття у кримінальному провадженні процесуальних рішень про пом`якшення відповідальності ОСОБА_12 , не вчиняв.

Тим самим ОСОБА_6 , як службова особа, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби умисно вводив в оману ОСОБА_12 з метою заволодіння його майном.

При черговій зустрічі, 04.10.2013 року, близько 16 години, в м. Прилуки Чернігівської області, по вул. Паризької Комуни, біля будинку 11-а, в салоні автомобіля "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_12 , що питання про прийняття рішення щодо пом`якшення відповідальності ОСОБА_12 і призначення йому покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, майже вирішено. На повідомлення ОСОБА_12 про його готовність сплатити 5000 гривень ОСОБА_6 вказав ОСОБА_12 про необхідність зібрання більшої суми грошей. Будучи введеним в оману, ОСОБА_12 за прийняття в подальшому у кримінальному провадженні № 12.013.260.210.001.354 процесуальних рішень щодо пом`якшення його ( ОСОБА_12 ) відповідальності залишив в салоні автомобіля як винагороду наявні в нього грошові кошти у сумі 5000 гривень, якими заволодів ОСОБА_6 .. Вищевказаними діями ОСОБА_6 , як працівник правоохоронного органу та представник влади, з використанням свого службового становища, шляхом обману ОСОБА_12 заволодів його грошовими коштами у сумі 5000 гривень, чим завдав істотну шкоду державним інтересам у виді підриву авторитету державного органу - Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області, основним обов`язком якого є забезпечення прав та свободи громадян від злочинних посягань.

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді 1 року 2 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на 1 рік;

- за ч. 1 ст. 364 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на 1 рік із штрафом 12750 грн.;

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на 1 рік із штрафом 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_15 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і з покладенням обов`язків:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Процесуальні витрати в сумі 6507 грн. 40 коп. стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.

До набрання вироком законної сили запобіжним заходом залишено особисте зобов`язання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Не погодившись з вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить його скасувати та ухвалити новий і призначити ОСОБА_15 покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 364 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 3 роки зі штрафом 12750 грн.;

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки із штрафом 12750 гривень. В решті даний вирок залишити без змін. Вважає що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Зазначає, що ОСОБА_6 скоїв умисні злочини з ознаками корупції, своїми діями підірвав авторитет правоохоронних органів, довіру до них громадян. Під час судового розгляду обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено. У вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України ОСОБА_6 не розкаявся. Вважає, що саме перебування ОСОБА_6 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей надало йому можливість вчинити вищевказані злочини. Призначаючи ОСОБА_6 покарання, в порушення вимогам ст. 65 КК України, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним, дані про особу і що обвинувачений скоїв злочин, будучи представником влади.

Обвинувачений ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить його скасувати та ухвалити новий. Вважає, що вирок судом винесено без урахування фактичних обставин справи, а в його основу покладені лише припущення і, як наслідок, він є незаконним та необґрунтованим. За ч. 1 ст. 366 КК України він свою вину визнає, дуже розкаюється у скоєному, але вважає, що протоколи допиту свідків подружжя ОСОБА_17 , за яких він розписався в протоколах, не стали підставою для звернення слідчого до суду за отриманням дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 і не ввели в оману суд, який дав дозвіл на проведення обшуку, як це зазначено в обвинувальному акті і в вироку суду. Так, допитані в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили те, що зазначено в протоколах і негативно характеризували ОСОБА_12 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, вчиняв насильство в сім`ї. Допитані в якості свідків слідчий ОСОБА_11 і прокурор ОСОБА_21 дали покази, що підставою для звернення до суду за дозволом про проведення обшуку були оперативні матеріали. Їх покази підтверджуються ухвалою суду про дозвіл на обшук. Через упереджене ставлення досудового слідства і суду все вище зазначене було проігнороване і не взяте до уваги. Відносно скоєння ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України себе винуватим не визнає, бо жодного доказу, крім показів ОСОБА_12 , суду стороною обвинувачення представлено не було. Покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 спростовують його обвинувачення, але суд у вироку дає їм не правильну оцінку і зазначає їх як докази його вини. Зазначає, що ніякими грошима він не заволодівав, гроші ОСОБА_12 були підкинуті в його автомашину без його відома. Крім того вважає, що в ході судового слідства не було встановлено належність грошей в сумі 5 000 грн. ОСОБА_12 .. Також вважає, що протокол огляду та повернення грошових коштів від 04 жовтня 2013 року (т. 1 а.п. 57) складений з грубим порушенням ст.ст. 104, 106 КПК України.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора, обвинуваченого та його захисника задовольнити їхні апеляційні скарги з викладених у них підстав і, відповідно, відхилити апеляційні скарги опонента, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого, які виразилися у складанні службовою особою завідомо не правдивих офіційних документів, правильно кваліфіковані досудовим слідством та місцевим судом за ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтований висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні службового підроблення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і ніким не оспорюється.

Також, на думку колегії суддів, обґрунтованим є висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом обману і ці його дії правильно кваліфіковані по ч. 1 ст. 190 КК України. ОСОБА_6 не відносився до службових осіб, наділених правом приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні і не вчиняв жодних дій по спонуканню чи схиленню уповноважених службових осіб вчинити якісь дії для пом`якшення відповідальності ОСОБА_12 ..

Не дивлячись на заперечення обвинуваченим своєї вини у скоєнні шахрайства, його вина у скоєнні цього злочину повністю підтверджується перевіреними місцевим судом доказами.

Як у місцевому так і в апеляційному судах обвинувачений не заперечував факти позаслужбового спілкування з ОСОБА_12 після вилучення в останнього наркотичних засобів під час обшуку.

Також обвинувачений не заперечує факт вилучення у нього 04.10.2013 року з автомашини грошей у сумі 5000 гривень.

Окрім того, як видно із долучених до кримінального провадження матеріалів негласних (розшукових) дій, вони повністю підтверджують показання потерпілого ОСОБА_12 про пропозицію обвинуваченого за 5000 грн. вирішити питання про призначення йому покарання не пов`язаного з його реальним відбуттям. (т.1 а.п. 60-68)

Отже докази, які підтверджують скоєння обвинуваченим шахрайства, зібрані у відповідності до чинного законодавства, є допустимими та достатніми для викриття ОСОБА_6 ..

В той же час в апеляційному суді не знайшло свого підтвердження скоєння обвинуваченим зловживання владою, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам громадянина та державним інтересам.

Ні органи досудового слідства ні місцевий суд не сформулювали конкретного обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні зловживання владою, не вказали в чому саме полягало його зловживання владою і які його дії чи бездіяльність як службової особи були направлені на вирішення питання про призначення потерпілому покарання не пов`язаного з реальним відбуттям.

Мало того, у вироку місцевого суду, в обвинуваченні визнаному доведеним, зазначено, що „... Фактично будь-яких дій, спрямованих на спонукання чи схилення уповноважених службових осіб органу досудового розслідування, прокуратури чи суду до прийняття у кримінальному провадженні процесуальних рішень про пом`якшення відповідальності ОСОБА_12 не вчиняв.
Також у вироку місцевого суду вказано, що обвинувачений саме шляхом обману ОСОБА_12 заволодів його грошовими коштами у сумі 5000 гривень.

За таких обставин вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 364 КК України підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Таким чином колегія суддів встановила, що ОСОБА_6 , працюючи оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Прилуцького міського відділу УМВС України в Чернігівській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, наділеною функціями представника влади, виконуючи доручення слідчого у кримінальному провадженні №12.013.260.210.001.354 та користуючись повноваженнями слідчого, усупереч вимогам законодавства та інтересам служби, умисно, шляхом штучного створення обставин, які б спонукали слідчого звернутись з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання громадянина ОСОБА_12 , фактично не провівши допити 28.08.2013 року склав завідомо неправдиві офіційні процесуальні документи - протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в яких від імені вказаних осіб виконав підписи та вніс показання стосовно ОСОБА_12 про дані які характеризують останнього за місцем проживання після чого ці протоколи умисно надав органу досудового розслідування.

Складені ОСОБА_15 завідомо неправдиві протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слідчий, не будучи обізнаною про факт їх підроблення, долучила до матеріалів кримінального провадження, а 29.08.2013 р. їх копії надала слідчому судді в обґрунтування свого клопотання про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 .. На підставі ухвали слідчого судді 07.09.2013 року за місцем проживання ОСОБА_12 було проведено обшук у якому брав участь і ОСОБА_6 ..

Цього ж дня, після обшуку, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_15 , за дорученням слідчого допитуючи ОСОБА_12 як свідка і впевнившись у необізнаності останнього у вимогах кримінального процесуального законодавства, вирішив шляхом обману заволодіти його майном (грошовими коштами).

Діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_6 07.09.2013 року повідомив ОСОБА_12 про значний термін покарання у виді позбавлення волі за вчинені ним кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та натякнув на можливість вирішення ним питання щодо його пом`якшення за умови беззаперечного виконання ОСОБА_12 всіх його вимог і вказівок та передачі йому 5000 гривень.

При цьому ОСОБА_6 достовірно знав, що, відповідно до кримінального процесуального законодавства України, за своєю посадою він не відноситься до кола службових осіб, наділених повноваженнями прийняття процесуальних рішень у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування та судового розгляду.

ОСОБА_12 , вважаючи, що ОСОБА_6 , як працівник правоохоронного органу який проводив слідчі дії і приймав участь у їх проведенні по даному кримінальному провадженню, може вплинути на прийняття процесуальних рішень стосовно нього, з метою не настання для нього негативних наслідків погодився з умовами ОСОБА_6 ..

У подальшому ОСОБА_6 , умисно вводячи в оману, повідомляв ОСОБА_12 , що ним вжито заходів для позитивного вирішення питання і прийняття у кримінальному провадженні необхідних процесуальних рішень, спрямованих на пом`якшення його відповідальності, а фактично будь-яких дій, спрямованих на спонукання чи схилення уповноважених службових осіб органу досудового розслідування прокуратури чи суду до прийняття таких рішень не вчиняв.

04.10.2013 року, близько 16 години, в м. Прилуки Чернігівської області, по вул. Паризької Комуни, біля будинку 11-а, в салоні автомашини "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_12 , що питання про прийняття рішення щодо пом`якшення його відповідальності і призначення йому покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі майже вирішено. Будучи введеним в оману, за прийняття в подальшому у кримінальному провадженні процесуальних рішень щодо пом`якшення його відповідальності, ОСОБА_12 залишив в салоні автомашини як винагороду грошові кошти у сумі 5000 гривень, якими заволодів ОСОБА_6 ..

При обранні виду та міри покарання місцевий суд правильно врахував відсутність обставин, що його пом`якшують чи обтяжують, характер і ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, часткове визнання вини, але не в повній мірі врахував всі обставини справи, зокрема працю обвинуваченого на час скоєння злочинів в правоохоронних органах і, що саме він був ініціатором скоєння злочинів, а тому не обґрунтовано застосував ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

засудила:

Апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині засудження його по ч. 1 ст. 364 КК України і на підставі п.п. 2, 3 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження.

Скасувати вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання і вважати його засудженим:

- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 2 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 1 рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, залишивши до набрання вироком законної сили запобіжним заходом особисте зобов`язання.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4