Ухвала

іменем україни

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого
Леона О.І.,

суддів:
Єленіної Ж.М., Британчука В.В.,

за участю секретаря

судового засідання Гладкіх
Л.М.,

розглянула кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за 0000411, за
обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Гребінки
Полтавської області, жительки АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
КК,

за участю прокурора Таргонія
О.В.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотні порушення вимог
кримінального процесуального закону,
просить ухвалу апеляційного суду щодо
ОСОБА_2 скасувати і призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.
Зокрема вказує на те, що апеляційний
суд безпідставно повернув його
апеляційну скаргу, оскільки угода про
примирення між потерпілою та
підозрюваною не відповідає вимогам ст.
471 КПК, а тому вирок місцевого суду
суперечить вимогам ст. 475 КПК.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року
затверджено угоду про примирення між
потерпілою ОСОБА_3 та
підозрюваною ОСОБА_2 і звільнено
останню від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 46 КК.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
16 грудня 2013 року апеляційну скаргу
прокурора повернуто на підставі п. 2 ч. 3
ст. 399 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який частково підтримав
касаційну скаргу сторони
обвинувачення, перевіривши матеріали
кримінального провадження,
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на таке.

Відповідно до ст. 471 КПК в угоді про
примирення крім іншого зазначається
узгоджене сторонами покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК якщо суд
переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, вироком
місцевого суду затверджено угоду про
примирення між потерпілою ОСОБА_3 та
підозрюваною ОСОБА_2 і звільнено
останню від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 46 КК.

Разом із тим, згідно з положеннями п. 1 ч.
2 ст. 284 КПК кримінальне провадження
закривається судом у зв'язку зі
звільненням особи від кримінальної
відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК
суд своєю ухвалою закриває кримінальне
провадження та звільняє підозрюваного,
обвинуваченого від кримінальної
відповідальності у випадку
встановлення підстав, передбачених
законом України про кримінальну
відповідальність.

На зазначені норми кримінального
процесуального закону місцевий суд не
зважив, та, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_2,
погіршив становище останньої, оскільки
кримінальним законом з вироком
пов'язані такі наслідки його ухвалення
як наявність судимості, необхідність
проходження певного часу для її
погашення тощо.

З вищезазначеного слідує, що питання
звільнення особи від кримінальної
відповідальності, за наявності
підстав, має вирішуватись відповідно
до статей 285-288 КПК.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, прокурор в
апеляційній скарзі вказував на
допущені місцевим судом порушення
кримінального процесуального закону
при постановленні вироку. На
обґрунтування своїх вимог наводив
відповідні доводи.

Проте, апеляційний суд ретельно не
проаналізував наведених тверджень
прокурора і не перевірив дотримання
місцевим судом норм КПК.

Мотивуючи своє рішення про повернення
скарги, апеляційний суд зазначив, що
прокурор не посилається на підстави
затвердження судом угоди у
кримінальному провадженні, в якому
угода не може бути укладена, а тому він
не є особою, яка має право на апеляційне
оскарження.

Таким чином, апеляційний суд у
порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК
безпідставно повернув скаргу
прокурора, що ставить під сумнів
законність та обґрунтованість
винесеної ухвали.

Ці порушення є істотними і тягнуть за
собою скасування судового рішення на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Тому доводи прокурора про
передчасність висновку суду
апеляційної інстанції є
обґрунтованими.

На підставі викладеного ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з призначенням нового розгляду в суді
апеляційної інстанції, під час якого
суду слід урахувати зазначене, та, з
урахуванням усіх обставин, прийняти
законне, обґрунтоване та мотивоване
рішення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія
суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16
грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 скасувати і
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Леон Ж.М. Єленіна В.В. Британчук