У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 р. м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:,

головуючого ОСОБА_11.,
суддів ОСОБА_12., ОСОБА_13.,
при секретарі ОСОБА_14.,
за участю прокурора ОСОБА_15.,
засудженого ОСОБА_6,
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001559, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

уродженця с. Тишківка Добровеличківського району

Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1, судимого:

- 07.05.03 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 30.07.06 року за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1435 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2014 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Вказує, що судом допущено однобічність і неповноту слідства, що призвело до порушення права на захист та необґрунтованого засудження.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 14 липня 2013 року, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2, вчинив розбійний напад на ОСОБА_7, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої. Засуджений схопив та став виривати сумку потерпілої, вартістю 1568 грн., в якій знаходилися гроші в сумі 935 грн., 200 доларів США, що становить 1598.60 грн. згідно з курсом НБУ на день вчинення кримінального правопорушення, та мобільний телефон «Samsung DUOS GTS 61102» вартістю 424.80 грн., з метою попередження можливого опору наніс потерпілій удар рукою в голову, від якого вона впала, і не менше 4 ударів руками в область голови та горла, намагаючись нанести удари ногами по тулубу та нижніх кінцівках, чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Побачивши, що наближається стороння особа з метою припинення його протиправних дій, ОСОБА_6 втік з місця злочину, не заволодівши майном ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання касаційної скарги, міркування потерпілої, яка просила залишити касаційну скаргу без задоволення, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, доводи касаційної скарги ОСОБА_6 аналогічні доводам апеляційних скарг засудженого та його захисника, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, та визнані необгрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є обґрунтованим, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8, свідків, іншими доказами, які були предметом перевірки в судовому засіданні, і яким було надано судом належну оцінку.

Доводи засудженого про те, що він не вчиняв розбійного нападу, а лише намагався зупинити потерпілу та вона впала, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що засуджений намагався заволодіти її майном та наніс удар в голову, а коли вона впала, - ногою по тулубу, а також придавив шию, щоб вона не кричала, пояснила, що ОСОБА_6 відпустив її лише тоді, коли на її крик вибіг сусід. Такі показання потерпілої суд обгрунтовано визнав достовірними, оскільки вони об'єктивно узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9, який підтвердив, що почув крик потерпілої про допомогу та побачив, що вона лежить на землі, а засуджений намагається вирвати у неї сумку.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується даними протоколів пред'явлення особи для впізнання за фотознімками, з яких видно, що потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_6 як особу, яка намагалась заволодіти сумкою потерпілої; даними протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої та засудженого; висновком судово-медичної експертизи про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_7

Суд апеляційної інстанції обгрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки місцевий суд, дослідивши докази в судовому засіданні та проаналізувавши їх належним чином, дійшов правильного висновку про обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу за обставин, викладених у вироку.

Підстав вважати, що діям ОСОБА_6 надано неправильну юридичну оцінку, про що йдеться у касаційній скарзі засудженого, не встановлено. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, злочину, особу винного, який раніше був засуджений за аналогічний злочин та знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, посередньо характеризується за місцем проживання, вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння. Покарання, призначене ОСОБА_6, відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені наведені в апеляційних скаргах доводи та прийнято рішення з наведенням докладних підстав, з яких апеляційні скарги засудженого та його захисника визнано необґрунтованими.

Доводи засудженого про порушення його права на захист під час досудового слідства є необгрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження, з якого убачається, що ОСОБА_6 належним чином роз'яснювалися його процесуальні права. У зв'язку з клопотанням ОСОБА_6 постановою слідчого від 15 липня 2013 року до участі у кримінальному провадженні був залучений адвокат ОСОБА_10 у якості захисника ОСОБА_6 (а.с. 35 т. 1). Таким чином, захисника у даній справі було призначено засудженому із дотриманням вимог ст. ст. 48, 49 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень, судами першої та апеляційної інстанції по справі допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13