АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/6122/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/181/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 12 травня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 21 жовтня 2014 року за № 0002941, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

захисник, адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт з додатками повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

При цьому, суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що обвинувачений є громадянином Узбекистану, на території України проживає близько 5 років, державну (українську) мову не розуміє взагалі, частково розуміє російську мову, володіє узбецькою та таджицькою мовами. Однак усі слідчі дії відносно обвинуваченого, у томі числі, й повідомлення про підозру, до 05 листопада 2014 року проведені за відсутності перекладача, процесуальні рішення слідчим та прокурором не були складені рідною мовою (узбецькою) обвинуваченого.

Відсутність перекладача при проведенні слідчих дій могла перешкодити обвинуваченому повною мірою реалізувати своє право на захист та могла бути підставою для визнання недопустимими тих доказів, що були зібрані під час виконання цих дій.

Враховуючи, що під час досудового розслідування проведення слідчих дій: впізнання, огляду місця події, допиту підозрюваного, пред`явлення підозри, до 05 листопада 2014 року здійснювалося за відсутності перекладача, незважаючи на те, що ОСОБА_6 .Угли не розуміє державної мови, суд вважає, що таке формулювання обвинувачення не може бути логічним, і більш того, конкретним, оскільки об`єктивно не встановлено, що вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, по відношенню до потерпілого ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 .Угли, доведена вироком суду, що набрав законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що вказані норми кримінального процесуального законодавства, на які посилається суд в своїй ухвалі, вказують на права обвинуваченого, підозрюваного, та не є такими, що в обов`язковому порядку зобов`язують сторону обвинувачення забезпечити перекладача підозрюваному, оскільки з положень ст. 68 КПК України чітко вбачається, що сторони кримінального провадження (обвинувачення, захисту) є рівними в правах щодо залучення перекладача.

Можливість реалізації права на захист підозрюваному була забезпечена слідчим до повідомлення про підозру, а саме, 09 вересня 2014 року, шляхом залучення до участі у кримінальному провадженні адвоката за призначенням ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_6 .Угли було використане право, передбачене ст. 63 Конституції України, про що ним особисто зроблено запис у протоколі допиту російською мовою та поставлено підпис.

Окрім цього, при повідомленні ОСОБА_6 .Угли про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ним та перекладачем питання про необхідність залучення до участі у кримінальному провадженні захисника не ставилось, та він російською мовою заявив про відмову від надання пояснень.

Також, обвинувачений при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою 05 листопада 2014 року надавав пояснення слідчому судді з приводу неприбуття до слідчого російською мовою.

Незважаючи на це, слідчим до участі у кримінальному провадженні 05 листопада 2014 року було залучено перекладача, а саме, ОСОБА_12 , який відповідно до довідки, наданої начальником відділу міжнародних зв`язків ДВНЗ «Криворізький національний університет» є громадянином Узбекистану та вільно володіє українською та російською мовою.

Судом першої інстанції в порушення вимог ст. 29 КПК України зроблено висновок про необхідність складення слідчим та прокурором процесуальних рішень на рідній мові обвинуваченого.

Всупереч твердженням суду першої інстанції, стаття 314 КПК України чітко вказує, що повернення обвинувального акту можливе лише при його невідповідності вимогам КПК України, а не з інших підстав.

При апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу, вважав необхідним скасувати ухвалу суду і направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 .Угли, він є громадянином Узбекистану, на території України проживає не тривалий період, вільно володіє узбецькою і таджицькою мовами, державну (українську мову) не розуміє, частково розуміє російську мову.

Разом з тим, більша частина процесуальних дій та рішень, в тому числі, повідомлення про підозру, були проведені і прийняті без участі перекладача, тобто належним чином та на зрозумілій для обвинуваченого мові не доведені до його відома.

Виходячи з положень ст.ст. 42, 68 КПК України і роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», особам, які беруть участі у справі і не володіють мовою судочинства забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача.
Більш того, відсутні достатні підстави вважати, що зміст обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, з урахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у повній мірі доведений до відома обвинуваченого на його рідній мові, тобто йому надана повна, детальна інформація щодо пред`явленого обвинувачення та правової кваліфікації його дій, що, на думку колегії суддів, беззаперечно перешкодило обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, а також завадило суду першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно розглянути кримінальне провадження та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допущення в ході досудового розслідування істотних порушень кримінального процесуального закону, що перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора не може бути задоволена, судове рішення підлягає залишенню без змін, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурор для усунення встановлених недоліків.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 21 жовтня 2014 року за № 0002941, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4