Справа № 676/2339/14-к
Провадження № 1-кп/676/10/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м.Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої, адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Кам`янець-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл Свердловської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, приватного підприємця, раніше не судимого, -
Обвинувачений ОСОБА_7 , 05.03.2014 року близько 08 год. 00 хв. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де він займається підприємницькою діяльністю по ремонту взуття, під час словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли з приводу непорозуміння щодо початку робочого часу обвинуваченого, в ході сварки та бійки умисно наніс потерпілій два удари викруткою, яку тримав у правій руці в область першого пальця лівої руки, протяг викруткою по зап`ястю лівої кисті, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді невеликих ран: одна переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, одна долонній поверхні дистального відділу основної фаланги І пальця лівої китиці, одна в долонній поверхні нігтьової фаланги І пальця лівої китиці ближче до латеральної поверхні. Після чого, схопивши ОСОБА_5 обома руками за плечі, штовхнув її до міжкімнатних дверей, внаслідок чого потерпіла вдарилась правою стороною тулуба у дверний арцаб, в подальшому ОСОБА_7 тримаючи руками потерпілу за плечі виштовхав її в коридор вказаної квартири, де кинув на підлогу та наніс декілька ударів ногами по тулубу та кінцівках, спричинивши ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що мають скороминущі наслідки, у вигляді синця та садна заднє-зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, садна передньої поверхні правого колінного суглобу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та суду пояснив, що 05.03.2014 близько 08 год. 00 хв. в квартиру, де він займається ремонтом взуття, зайшла ОСОБА_5 , яка під надуманим приводом розпочала конфлікт, кинула в нього яйцем, підійшла до робочого стола та почала ламати освітлювальну лампу, на зауваження не реагувала, вдарила його долонею лівої руки в область обличчя. В подальшому, взяв потерпілу за плечі почав виштовхувати її із квартири, від неї відчув супротив, внаслідок чого остання впала на підлогу кімнати. Підняв потерпілу під руки та почав виштовхувати до коридору, ОСОБА_5 опиралася, чіплялась за різні речі, в тому числі впала руками на вагонку із вбитими на ній цвяхами, намагалась нанести йому тілесні ушкодження. Відчинивши двері вивів потерпілу з приміщення квартири. Зазначає, що умисних ушкоджень потерпілій не наносив. Щодо наявних у потерпілої тілесних ушкоджень припускає, що вони могли утворитись, як до конфлікту так і в ході конфлікту, однак потерпіла сама собі їх заподіяла.
Не дивлячись на заперечення вини обвинуваченим, його вина в скоєному кримінальному правопорушенні, доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_7 знає, як майстра, який займається ремонтом взуття в її будинку із останнім склались напружені стосунки, так як він не дотримується розпорядку робочого часу (починає та закінчує роботу в час, коли йому заманеться), 05.03.2014 близько 07 год. 30 хв., у власній квартирі АДРЕСА_3 почула стук молотка та вирішила зайти до обвинуваченого, зробити зауваження щодо раннього початку робочого дня. Зайшовши в майстерню попросила ОСОБА_7 перенести робочий час на пізніше, почула відмову, крики та нецензурні слова в свою адресу. Все це переросло в сварку та бійку, в ході якої, обвинувачений тримаючи в руці викрутку, підбіг до неї та наніс по лівій руці, якою вона захищалась від нього, два удари. Після чого ОСОБА_7 схопив її, потягнув до дверей, кинув на підлогу та почав наносити удари ногами по тулубу та кінцівках. В ході конфлікту від болю та страху сильно кричала та кликала людей на допомогу. Коли ОСОБА_7 перестав її бити, вона одразу зателефонувала до сина, повідомила про конфлікт та покинула майстерню. Знаходячись на вулиці дочекалась сина та працівників міліції. Вважає пояснення ОСОБА_7 про те, що вона сама собі заподіяла тілесні ушкодження на руках від падіння на вагонку, на інших частинах тіла від падіння на землю неправдивими, придуманими в ході судового розгляду справи. Цивільний позов просила задоволити в повному обсязі.
05.03.2014 року о 08 год. 50 хв. слідчий СВ Кам`янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області прийняв від ОСОБА_5 заяву про вчинення кримінального правопорушення і того ж дня, до ЄРДР внесено відомості по даному факту з правовою кваліфікацією за ст. 125 ч. 1 К України.
Одразу після повідомлення про злочин, даючи перші пояснення 05.03.2014 року (т.2 а.с. 8) ОСОБА_5 зазначила, яким саме чином ОСОБА_7 заподіяв їй тілесні ушкодження, а саме за допомогою викрутки по руці, ногами по тулубу та кінцівках.
Протоколом огляду місця події з фототаблицею (т.2 а.с. 10-13) проведеного в період з 09 год. 05 хв. по 09 год. 35 хв. 05.03.2014 року слідчим СВ Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_9 встановлено, що місцем огляду є приміщення квартири АДРЕСА_2 , в коридорі якого зліва біля стіни розміщені паперові коробки, праворуч речі індивідуального користування. На момент огляду підлога коридору покрита кров`ю у вигляді плям темно-коричневого кольору. В кімнаті зліва біля стіни знаходиться велосипед, по периметру кімнати взуття на полицях та обладнання для ремонту взуття.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 05.03.2014 року в ранкову пору доби почув крики про допомогу і відкривши двері приміщення квартири АДРЕСА_2 побачив потерпілу ОСОБА_5 яка лежала в коридорі майстерні та обвинуваченого ОСОБА_7 , який наносив їй удари ногами по тілу. Не зміг пояснити, чому не втрутився в конфлікт. В подальшому, за межами майстерні спілкувався з потерпілою, яка була сильно схвильована, плакала. Бачив на руках потерпілої тілесні ушкодження, а її верхній одяг був з характерними слідами після боротьби, з брудом.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо, підтвердили суду, що 14.03.2014 року були понятими під час проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 відтворювали кожен власну версію події, яка мала місце 05.03.2014 року, працівникам міліції в деталях, в кожному із слідчих експериментів, відображувалась послідовність та хід подій, що мав місце в майстерні по ремонту взуття 05.03.2014 року.
Відповідно до дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту з таблицею ілюстрацій (т.2 а.с. 51-56), ОСОБА_5 розповіла та відтворила в деталях, коли та за яких саме обставин їй було нанесено тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_7 . Зазначені в протоколі слідчого експерименту покази потерпілої ОСОБА_5 заслуговують на увагу і є правдивими, так як знайшли своє підтвердження в ході проведеної комісійної судово-медичної експертизи, відповідно до висновків якої, механізм спричинення ран на руці потерпілої: переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, долонної поверхні основної та нігтьової фаланги І пальця лівої китиці, показаний потерпілою ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 14.03.2014 року, є більш ймовірним, ніж покази щодо цих обставин зазначених в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 .
Слідчий СВ Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_9 , суду пояснила, що була в складі слідчо-оперативної групи, яка здійснила виїзд до квартири АДРЕСА_2 , складала протокол про огляд місця події. Під час складання останнього, з участю понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вказала, що в коридорі квартири знаходились коробки із одягом та речі індивідуального користування, вагонки з гвіздками не було. Повідомила, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування не вказував на можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілою об вбиті цвяхи у вагонку.
Свідок ОСОБА_13 , суду пояснив, що 05.03.2014 року був запрошений в якості понятого для проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 , вказав, що на підлозі коридору квартири бачив речовину схожу на кров, заперечив наявність вагонки із цвяхами в будь-якому з приміщень майстерні яке оглядалось в ході протоколу огляду. Крім того, зазначив, що обвинувачений ніяким чином не наголошував та не звертав увагу працівників міліції на вагонку з цвяхами об які могла б поранитись потерпіла ОСОБА_5 .
Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_14 , понятого відповідно до протоколу огляду місця події від 05.03.2014 року, оскільки останній є сином потерпілої ОСОБА_5 , в силу чого об`єктивність цих показів можуть викликати сумнів в учасників процесу.
Відповідно до ст. 85 ч. 1 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Хоча одним із понятих, відповідно до протоколу огляду місця події від 05.03.2014 року, був ОСОБА_14 , який є сином потерпілої, у суду не має підстав, відповідно до ст. 87 КПК України, вважати протокол огляду місця події з фототаблицею від 05.03.2014 року (т.2 а.с. 10-13) недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертної комісії № 100 від 06.02.2015 року з фототаблицею (т.1 а.с. 140-145), проведеного на підставі ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, у ОСОБА_5 станом на 06.03.2014 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран: одна по переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, одна на долонній поверхні дистального відділу основної фаланги І пальця лівої китиці, одна в долонній поверхні нігтьової фаланги І пальця лівої китиці ближче до латеральної поверхні, які станом на 06.02.2015 року загоїлось із залишенням рубців, з урахуванням характеру рубців, а саме: неправильно зірчастої форми рубця переднє-зовнішньої поверхні лівого передпліччя в нижній третині, дещо дугоподібна форма рубця долонної поверхні дистального відділу основної фаланги І пальця лівої китиці з відходженням променя від нього, лінійна форма рубця долонної поверхні нігтьової фаланги І пальця лівої китиці ближче до латеральної поверхні, заокругленість кінців усіх виявлених рубців могли утворитись від не менше двох-трьох окремих травматичних впливів тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів) із обмеженою контактуючою поверхнею. Виявлені в ОСОБА_5 синець та садно заднє-зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу та садно передньої поверхні правого колінного суглобу могло утворитись від не менше ніж однієї дотичної дії тупого твердого предмету або при падінні та ударі до такого з послідовним зміщенням по ньому. Дані тілесні ушкодження ОСОБА_5 могли утворитись в межах 1-2 діб до проведення судово-медичної експертизи 06.03.2014 року, що не виключає можливості їх утворення і в строк, що вказаний в ухвалі про призначення експертизи, тобто 05.03.2014 року, за своїм характером в сукупності і кожне окремо відноситься до ступені легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Будучи допитаною в якості експерта, завідувач відділом комісійних судово-медичних експертиз ОСОБА_15 суду пояснила, що рани потерпілої ОСОБА_5 , а саме: одна по переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, одна на долонній поверхні дистального відділу основної фаланги І пальця лівої китиці, одна в долонній поверхні нігтьової фаланги І пальця лівої китиці ближче до латеральної поверхні нанесені, з більшою ймовірністю від двох ударів викруткою, при здійсненні захисту від ударів підняттям руки, тобто відповідно до пояснень даних потерпілою ОСОБА_5 , згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 утворення відповідних ран від шляпки цвяха малоймовірне. Синець та садно заднє-зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу та садно передньої поверхні правого колінного суглобу могли утворитись, як від падіння з висоти власного росту так і при нанесенні ударів ногами по тулубу, садно заднє-зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу також могло утворитись і від удару об дверний арцаб. Рани нанесені потерпілій ОСОБА_5 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки до 6 діб.
Висновки даної експертизи, в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , не суперечать висновкам експертизи № 142 від 06.03.2014 року та № 805 від 31.07.2014 року та поясненням у судовому засіданні експертів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
У суду відсутні сумніви у осудності обвинуваченого, оскільки відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 583 від 06.11.2014 року (т.1 а.с. 130-132) ОСОБА_7 на момент вчинення злочину та на час проведення експертизи міг та може усвідомлювати фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій, міг керувати своїми діями. Застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не потребує.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на грубе порушення стороною обвинувачення його конституційного права на захист (відсутність адвоката під час досудового розслідування) не відповідає обставинам справи, оскільки в матеріалах справи міститься власноруч написана обвинуваченим заява (т.2 а.с. 43) в якій він просить розслідувати справи без залучення адвоката.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконно проведений огляд місця події від 05.03.2014 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю у слідчого ухвали суду на його проведення, його добровільної згоди на огляд, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки згідно копії плану технічної характеристики квартири та копії свідоцтва про власності на житло від 26.08.2008 року (т. 1 а.с. 78-79), квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_18 та членам її сім`ї, відповідно до якої ОСОБА_7 не є власником квартири, а лише орендує її згідно усного договору з ОСОБА_18 , крім того, сам ОСОБА_7 зазначив, що вхідні двері до квартири не зачиняє, займається підприємницькою діяльністю по ремонту взуття, специфікою роботи являється те, що відвідувачі мають вільний доступ до даної квартири майстерні, де здійснюється ремонт взуття.
Суд не бере до уваги надані стороною захисту фототаблиці №1 (т.1 а.с. 52-54) на якій зображено будинок АДРЕСА_4 , робоче місце ОСОБА_7 , а також знімки вагонки з вбитими цвяхами в коридорі квартири АДРЕСА_5 вище зазначеного будинку, оскільки протягом усього досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 жодного разу не зазначив тієї обставини, що ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді ран: переднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, долонній поверхні дистального відділу основної та нігтьової фаланги І пальця лівої китиці внаслідок її спирання (під час падіння) руками на вагонку з вбитими цвяхами. Ця версія обвинуваченого появилась в ході судового розгляду справи, є неправдивою і розцінюється судом як намагання уникнути ним кримінальної відповідальності. З цього приводу суд вважає неправдивими покази свідка ОСОБА_18 , співвласниці вказаного помешкання, в частині того, що вона, до подій 05.03.2014 року, в коридорі квартири серед інших речей бачила вагонку з вбитими цвяхами. Покази зазначеного свідка спростовані показами потерпілої ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які з цього приводу судом допитувались і зазначили, що ніякої вагонки з вбитими цвяхами, станом на період з 05.03. по 14.03.2014 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 не бачили.
Неправдивість версії обвинуваченого, щодо механізму отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень внаслідок її спирання (під час падіння) руками на вагонку з вбитими цвяхами, доведена також проведеним за його участі слідчим експериментом від 14.03.2014 року, в ході якого ОСОБА_7 , маючи вільну можливість зазначити яким саме чином ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, жодного разу не вказав на версію її падіння руками на вагонку з вбитими цвяхами (т.2 а.с. 57-67).
Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд в ході судового слідства встановив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що виразилось в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України. ОСОБА_7 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При обранні обвинуваченому міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, конкретні обставини справи.
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
ОСОБА_7 не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є приватним підприємцем, має на утриманні матір похилого віку, а тому з урахуванням особи винного та матеріального становища, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ст. 125 ч. 1 КК України у виді громадських робіт, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Обвинувачений заперечив проти застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році».
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 в ході досудового та судового розгляду справи не обирався. Останній завжди з`являвся на виклики суду, таким чином суд не вбачає підстав обирати йому будь-який із запобіжних заходів, до набрання вироку законної сили.
Цивільний позов потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_5 до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. та 150 грн. витрат на правову допомогу, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань позивача ОСОБА_5 від спричинених їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого у неї відбулося порушення нормального ритму життя, певний проміжок часу відбулася втрата професійних навичок, моральні страждання від дій ОСОБА_7 , який принизив її людську гідність, вимушених змін у житті потерпілої. Розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру кримінального правопорушення, виду та ступеню вини обвинуваченого, його матеріального становища, стану його психічного здоров`я, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, відповідає 2000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_5 .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений.
Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до позовної заяви (т.1 а.с. 31-32) та долучених до неї квитанції № 102 від 03.04.2014 року, адвокат ОСОБА_19 підготувала ОСОБА_5 цивільний позов, зі зазначенням винагороди 150 (сто п`ятдесят) гривень.
Виходячи з вище зазначеного, позовні вимоги потерпілої цивільного-позивача ОСОБА_5 про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним за ст.125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень відшкодування моральної шкоди та 150 (сто п`ятдесят) гривень витрат на правову допомогу.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя