Справа № 740/520/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/316/2015
Категорія - ст. 213 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000073, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітнього сина, 1998 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 березня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом за ст.185 ч.1 КК України до 1000 грн. штрафу,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, та призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 КК України, до даного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді 100 годин громадських робіт та штрафу 1000 грн., який, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2013 року про засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України до 1000 грн. штрафу, згідно ч.3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого. Апелянт вважає, що при призначенні Арендарю покарання суд першої інстанції не дотримався вимоги ст.ст. 65, 71, 72 КК України та постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Так, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. У цьому випадку суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Штраф, несплачений обвинуваченим за попереднім вироком є невідбутим покаранням, а тому при призначенні остаточного покарання необхідно було застосувати положення ст. 71 КК України.

З огляду на те, що відповідно до ч.2 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають та виконуються самостійно, суд першої інстанції, на думку апелянта, мав би вказати на самостійне виконання покарань у виді громадських робіт та штрафу.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що в період часу з 01 вересня 2014 по 16 січня 2015 року ОСОБА_7 на подвір`ї господарства будинку АДРЕСА_2 займався прийомом брухту чорних металів від населення без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством, а саме: купував у мешканців м.Ніжина та с.Хвилівка Ніжинського району брухт чорних металів за ціною від 1 грн. 50 коп. до 2 грн. 30 коп. за 1 кілограм, зберігав та продавав куплений ним брухт чорних металів за більш вигідною ціною, тобто здійснював операції по заготівлі брухту чорних металів.

05 листопада 2014 року ОСОБА_7 придбав 20 кілограмів брухту чорного металу у ОСОБА_9 , в середині грудня 2014 року - 07 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_10 , на початку січня 2015 року - 15 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_11 , 07 січня 2015 року - 18 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_12 , 15 січня 2015 року - 16 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_13 , 16 січня 2015 року - 27 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_14

16 січня 2015 в період часу з 13 год. 46 хв. по 14 год. 15 хв. працівниками міліції під час огляду вищевказаного господарства, яке перебувало у користуванні ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено металеві напільні ваги з максимальною зважуваністю 1100 кілограм та побутовий брухт чорних металів загальною вагою 375 кілограм, який обвинувачений придбав у мешканців м. Ніжина та с.Хвилівка Ніжинського району і зберігав без державної реєстрації відповідного суб`єкта господарської діяльності, а саме: спеціалізованого металургійного переробного підприємства та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

В період часу з 01 вересня 2014 по 16 січня 2015 року ОСОБА_7 на подвір`ї господарства будинку АДРЕСА_2 займався прийомом брухту чорних металів від населення без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством, а саме: купував у мешканців м.Ніжина та с.Хвилівка Ніжинського району брухт чорних металів за ціною від 1 грн. 50 коп. до 2 грн. 30 коп. за 1 кілограм, зберігав та продавав куплений ним брухт чорних металів за більш вигідною ціною, тобто здійснював операції по заготівлі брухту чорних металів.

05 листопада 2014 року ОСОБА_7 придбав 20 кілограмів брухту чорного металу у ОСОБА_9 , в середині грудні 2014 року - 07 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_10 , на початку січня 2015 року - 15 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_11 , 07 січня 2015 року - 18 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_12 , 15 січня 2015 року - 16 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_13 , 16 січня 2015 року - 27 кілограмів брухту чорного металу - у ОСОБА_14

16 січня 2015 в період часу з 13 год. 46 хв. по 14 год. 15 хв. працівниками міліції під час огляду вищевказаного господарства, яке перебувало у користуванні ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено металеві напільні ваги з максимальною зважуваністю 1100 кілограм та побутовий брухт чорних металів загальною вагою 375 кілограм, який обвинувачений придбав у мешканців м. Ніжина та с.Хвилівка Ніжинського району і зберігав без державної реєстрації відповідного суб`єкта господарської діяльності, а саме: спеціалізованого металургійного переробного підприємства та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В суді першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні і погодився на розгляд кримінального провадження у відповідності з нормами ч.3 ст.349 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав повністю та підтвердив фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та у вироку суду. Зазначив, що в скоєному щиро кається.

Висновок суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні у вироку діянь, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які його учасниками не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ст. 413 КПК України, підставами для скасування вироку є, зокрема, незастосування судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України, у разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений на момент вчинення нового кримінального правопорушення не відбув покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн., призначеного за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2013 року.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року. «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, зокрема, коли засуджена особа до повного відбування покарання вчинила новий злочин. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, окрім іншого, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Відповідно до вимог ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, у разі призначення покарання, яке згідно ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд призначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Однак, суд, призначаючи Арендарю покарання за ч.1 ст. 213 КК України, на порушення вимог ст. ст. 71, 72 КК України, не призначив йому покарання за сукупністю вироків, тобто, не застосував закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду у частині призначеного обинуваченому покарання - скасуванню через неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю вироків з постановленням нового вироку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 413, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 213 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 100 годин громадських робіт та штрафу 1000 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4