У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Ковпаківський районний суд м. Суми вироком від 22 липня 2014 року засудив ОСОБА_5 за частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців з позбавленням права обіймати посади в митних органах Міністерства доходів і зборів України на строк два роки та з конфіскацією майна, окрім житла.

Апеляційний суд Сумської області ухвалою колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження від 27 жовтня 2014 року вирок суду першої інстанції змінив, перекваліфікував дії ОСОБА_5 з частини четвертої статті 368 КК у редакції від 18 квітня 2013 року на частину другу статті 368 КК у редакції від 18 квітня 2013 року та признав покарання із застосуванням статті 69 КК у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців з позбавлення права обіймати посади, пов'язані із здійсненням владних повноважень у правоохоронних органах, на строк два роки.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 15 січня 2015 року зазначені рішення судів нижчих інстанцій щодо ОСОБА_5 залишив без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_4, порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року, ухвали колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 27 жовтня 2014 року та вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Як убачається із наявних у Верховному Суді України матеріалів, 14 квітня 2015 року захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених вище судових рішень щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 2 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, а саме статті 86 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 17 квітня 2015 року захиснику ОСОБА_4 було повідомлено про недоліки заяви та надано строк, протягом якого він зобов'язаний був їх усунути. Так, захиснику було указано про необхідність долучити до заяви копії оскаржуваних судових рішень, завірених належним чином, звернуто його увагу на особливості кримінально процесуальних норм та зазначено, що норма про допустимість доказів, передбачена частиною першою статті 86 КПК пов'язує визнання доказів допустимими з порядком їх отримання (законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих (розшукових) і негласних (розшукових) дій, належний суб'єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів). Захиснику було запропоновано навести обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, саме з точки зору порядку отримання доказів.

27 квітня 2015 року захисник ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд тих самих судових рішень щодо ОСОБА_5 у новій редакції на підставі пункту 2 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції пункту 1 частини першої статті 438 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

На підтвердження своїх доводів про неоднакове застосування кримінального процесуального закону щодо підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції у зв'язку з істотним порушення вимог цього закону захисник додав копії ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5, від 9 квітня 20015 року щодо ОСОБА_1 та від 9 квітня 20015 року щодо ОСОБА_2.

Наведене свідчить про те, що захисник, частково усунувши згадані вище недоліки (щодо копій судових рішень), фактично подав нову заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави неоднакового застосуванням судом касаційної інстанції пункту 1 частини першої статті 438 КПК, а свою заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави неоднакового застосуванням судом касаційної інстанції статті 86 КПК (щодо визнання конкретних доказів допустимими з відповідним посиланням на законодавчу базу, яка передбачає порядок їх отримання) не обґрунтував.

Враховуючи зазначене вище, у допуску справи до провадження за заявою захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України необхідно відмовити за відсутністю підстав для відкриття провадження.

Керуючись статтями 445, 450, 451 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8