У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення у даній справі.

Вироком Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимий,

засуджений:

- за ч.1 ст.125 КК України до 510 грн. штрафу;

- за ст.356 КК
України до 850 грн. штрафу, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю
злочинів остаточно визначено покарання 850 грн. штрафу.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь
потерпілих ОСОБА_2 1 000 грн. та ОСОБА_3 600 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він, 26 травня 2005 року близько 12 години, перебуваючи за
місцем проживання у будинку АДРЕСА_1, за обставин, встановлених судом та
детально наведених у вироку, завдав удар дерев`яною палицею в чоло ОСОБА_3, яка
прийшла з працівником прокуратури м. Тернополя з приводу перевірки доводів скарги
її сестри ОСОБА_2 щодо чинення перешкод в користуванні будинком, спричинивши
потерпілій легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_1., будучи незадоволеним рішенням суду
від 27 травня 2002 року про розподіл будинку АДРЕСА_1 між його співвласниками,
в середині червня 2005 року, всупереч зазначеному рішенню самовільно збудував в
коридорі вказаного будинку цегляну перегородку, внаслідок чого зайняв житлову
площу, виділену за рішенням суду потерпілій ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10
січня 2007 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі, за її змістом, захисник засудженого
ОСОБА_1-адвокат ОСОБА_4 посилається на неповноту та однобічність судового
слідства, що призвело до необгрунтованого засудження його підзахисного. Вказує
на те, що у матеріалах справи відсутні докази винності ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих злочинів. Стверджує про те, що суд безпідставно не врахував
обмежену осудність ОСОБА_1 та неправильно розв`язав цивільний позов. З
урахуванням наведених доводів, просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні такої слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки про доведеність винності ОСОБА_1 в інкримінованих злочинах та
кваліфікацію його дій за ч.1 ст.125, ст.356 КК України, місцевий суд зробив на
підставі зібраних у справі та детально наведених у вироку доказів, давши їм
оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку. А, зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, показаннями свідка ОСОБА_5, актом
судово-медичного обстеження потерпілої ОСОБА_3, рішеннями Тернопільського
міського суду від 27 травня 2002 року та 18 жовтня 2004 року, даними протоколів
огляду місця події.

Суди як першої, так й апеляційної
інстанцій ретельно перевіряли доводи захисника ОСОБА_4, аналогічні тим, що
викладені у касаційній скарзі, про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у
заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та самоправстві. Викладені у
судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, такими, що не
відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить обгрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи процесуальних
порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які б ставили під сумнів
обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації злочинних дій
ОСОБА_1 судом касаційної інстанції не встановлено. Висновки суду грунтуються на
достатніх та допустимих доказах.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди
потерпілим вирішений відповідно до вимог цивільного та
кримінально-процесуального законодавства.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_1.
на час вчинення злочинів усвідомлював свої дії, міг керувати ними та
передбачати їх наслідки. Отже, твердження захисника з приводу того, що ОСОБА_1.
вчинив злочини в стані обмеженої осудності позбавленні підстав.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що його та засудженого
ОСОБА_1 не було повідомлено про час та дату розгляду справи в апеляційному
суді, чим порушено право на захист є безпідставними. Як видно зі справи,
повідомленням від 12 грудня 2006 року засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_4
було повідомлено про дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, не вбачаючи, передбачених ст. 398 КПК
України, підстав для призначення даної справи до розгляду касаційним судом з
повідомленням визначених ст. 384 КПК України, осіб, керуючись ст. 394 КПК
України, колегія суддів,

у х
в а л и л а :

у задоволенні
касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_1-адвоката ОСОБА_4 на вирок
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 10 січня 2007
року відмовити.

С у д д і :

Пивовар В.Ф.
Гошовська Т.В.
Мороз М.А.