Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 лютого 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000318 по обвинуваченню ОСОБА_5 1978 року народження, грудня місяця, 03 числа, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, остання судимість за вироком Млинівського районного суду від 25 липня 2014 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст..70, 71, 72 КК України та остаточно призначено 2 роки 10 днів позбавлення, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 листопада 2014 року, за ч.3 ст.185 КК України,

З участю прокурора: ОСОБА_6 .

Обвинуваченого: ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дубенського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Млинівського районного суду від 25 липня 2014 року та остаточно визначено 3 роки 8 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 294 грн.84 коп. на користь держави.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

Як встановив суд, ОСОБА_5 19 квітня 2014 року, 09 год. прийшов на територію нежилого господарства, що в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших осіб, через незамкнені вхідні двері, проник в одне із приміщень сараю, який належить ОСОБА_7 , звідки повторно, таємно викрав належне останньому майно на загальну суму 576 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування зазначає, що судом не було враховано, що крадіжка була вчинена з господарства, яке не є житловим. Вважає, що крадіжка не нанесла значної шкоди потерпілому, оскільки викрадені речі були у використанні, проте їх вартість вираховували, як за нові. Вказує, що при призначенні покарання суд визначив надто сувору міру покарання, оскільки потерпілий не має претензій ні матеріального ні морального характеру. Зазначає, що наявність пом`якшуючих обставин, відповідно до вимог ст..66 КК України, є прямою підставою, для застосування ст..69 КК України.

Просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання.

В запереченні на апеляційну скаргу, прокурор вважає вирок законним, обґрунтованим, а доводи зазначені в апеляційній скарзі такими, що не підлягають задоволенню. При цьому зазначив, що у своєму вироку суд дослідив характеризуючи дані про обвинуваченого, його характеристику з місця проживання, попередні судимості обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Також вказав, що судом враховано ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого та судимості обвинуваченого, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Крім того, вважає, що оскільки судом не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому підстав для застосування ст..69 КК України не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просить пом`якшити покарання, пояснення потерпілого ОСОБА_7 , думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, яке поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, відповідає фактичним обставинам справи, та не заперечується учасниками судового провадження, оскільки докази не досліджувались і обставини не оспорювалися відповідно до вимог ст..349 КПК України. Сам засуджений в апеляційній скарзі зазначив, що він не вправі оскаржувати фактичні обставини справи згідно положень ст.349 КПК України.

За таких обставин суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку дослідженим у справі доказам у визначеному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України кваліфікував вірно.
Що ж до покарання, то як видно з вироку воно призначено ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.50, 65 КК України.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами покарання» призначення основного покарання нижче від найнижчої межі можливе лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При призначенні покарання, суд першої інстанції дотримався цих вимог та врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючими обставинами, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини 2005 року народження. Поряд з цим, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий та має не погашені судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, а тому суд вірно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Таке покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім за вчинене кримінальне правопорушення та попередження нових злочинів.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що господарство з якого вчинена крадіжка не є житловим, а злочин не наніс значної шкоди, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин справи, тому судовий розгляд проводився відповідно вимог ст.349 КПК України. В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє вимоги даної статті, та буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, що підтверджується аудіозаписом судового засідання. У зв`язку з цим, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо фактичних обставин справи, колегія суддів вваж є необґрунтованими. Твердження обвинуваченого про те, що суд мав всі підстави для застосування ст.69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними. У відповідності до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті Особливої частини цього кодексу, бо перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин. Пунктом 8 вказаної постанови призначення основного покарання нижче від найнижчої межі можливе лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Виходячи з наведеного, призначене судом покарання у є законним і справедливим, а тому підстав для скасування чи зміни вироку та пом`якшення покарання суду колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
Вирок Дубенського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2