Справа № 591/3852/14-к Провадження № 1-кс/591/567/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_5 від 08.05.2014 року про закриття кримінального провадження, -
ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеною скаргою, в якій, не погоджуючись із винесеною прокурором постановою, вважаючи її такою, що суперечить нормам КПК та фактичним обставинам, просила: скасувати її та зобов`язати прокурора Сумської області винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто, у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину. В поданій скарзі ОСОБА_3 зазначала про те, що в її діянні щодо подачі до відділу ДВС заяви про повернення виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ВАТ «Сумський хлібокомбінат» заборгованості відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.364-1 КК України. Навпаки, її дії були вчинені в межах Закону України «Про виконавче провадження» та мали на меті лише якнайшвидше та повне погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ВАТ «Сумський хлібокомбінат», а тому не призвели та за своєю природою не могли призвести до завдання будь-яких збитків ВАТ «Сумський хлібокомбінат». Звертала увагу суду на те, що оскаржувана постанова не містить жодних посилань на належні і допустимі докази, які б підтверджували викладене в ній, не містить оцінки доказів як і, взагалі,посилань на такі докази. На її думку, мотивувальна частина постанови є набором абсурдних та голослівних звинувачень, а тому не може вважатись обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ст.ст.5,7,9,110 КПК України та має бути скасована.
В судовому засіданні скаржник свої вимоги підтримала, надавала пояснення аналогічні тим, що містяться в скарзі. Наполягала на тому, що зібрані слідчим матеріали дають підстави стверджувати про відсутність в її діях ознак злочину, передбаченого ст.364-1 КК України і закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в її діях ознак складу злочину є реабілітуючою, безумовною підставою для закриття кримінального провадження незалежно від наявності заяви потерпілого, а тому мало бути застосовано прокурором в першу чергу незалежно від наявності такої заяви у відповідності до положень ст.2,7 КПК України.
Представник скаржника підтримав позицію своєї підзахисної та в своїх поясненнях звертав увагу суду і на те, що мотивувальна частина постанови містить формулювання обвинувачення, яке виходить за межі диспозиції ст.364-1 КК України, що інкримінувалось ОСОБА_3 . Крім того, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, прямо вказують на те, що ОСОБА_3 використовувала права сторони виконавчого провадження, які прямо передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та які не позбавляють права повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах встановлених законом строків. Вказував, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та органів прокуратури ОСОБА_3 необґрунтовано було відсторонено від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ «Сумський хлібокомбінат» та анульовано свідоцтво на зайняття діяльністю арбітражного керуючого. Вважав, що відсутність належних і допустимих доказів про те, що дії ОСОБА_3 могли б мати характер кримінального правопорушення, дають підстави для скасування винесеної прокурором постанови про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також для зобов`язання прокурора Сумської області винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснював, що подача потерпілою стороною заяви про відмову від обвинувачення позбавляє органи досудового розслідування вчиняти будь-які дії направлені на встановлення обставин кримінального правопорушення і є безумовною підставою для закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України. За таких обставин, вважаючи винесену постанову законною, просив відмовити в задоволенні скарги. Крім того, вважав, що вимога скаржника про зобов`язання прокурора Сумської області винести постанову про закриття у зв`язку з відстуністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення не ґрунтується на вимогах закону.
Цього ж дня в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 було вручено письмове повідомлення про підозру за ч.1 ст.15, ч.1 ст.364-1 КК України про те, що вона, будучи службовою особою юридичної особи приватного права ВАТ «Сумський хлібокомбінат», зловживаючи своїми повноваженнями в інтересах ОСОБА_6 , відмовилась від стягнення з останнього заборгованості в сумі 252614,70 грн., яка становить особливо великий розмір, проте не довела до кінця свої злочинні наміри з причин, що не залежали від її волі.
В подальшому, 18.01.2014 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч.1ст.15, ч.1 ст.364-1 КК України на ч.2 ст.15, ч.2 ст.364-1 КК України. Підставою для заміни підозри органи досудового слідства вказали те, що були отримані докази про закінчений замах на вчинення злочину, передбаченого ч.2ст.15, ч.2 ст.364-1 КК України, тобто, зловживання повноваженнями юридичної особи приватного права з метою заподіяння ВАТ «Сумський хлібокомбінат» тяжких наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків в сумі 250000,00 грн.
Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06.12.2013 року між ОСОБА_6 та ліквідатором ВАТ «Сумський хлібокомбінат» ОСОБА_3 було укладено договір, в якому сторони погодили порядок погашення боргу в сумі 250000,00 грн. та 2614,70 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Так, вказаний договір містив умови про те, що ОСОБА_3 подає заяву до органів ДВС про повернення виконавчого документу про стягнення вказаної заборгованості, а ОСОБА_6 сплачує заборгованість в сумі 250000,00 грн. шляхом внесення вказаної суми на депозитний рахунок нотаріуса не пізніше дня повернення виконавчого документа про стягнення боргу без виконання, а в разі несвоєчасного виконання ОСОБА_6 обов`язків, ОСОБА_3 подає виконавчий документ до органів виконавчої служби для примусового виконання.
10.12.2013 року на дану заяву державним виконавцем ВДВС було надано відповідь, що в реєстрі юридичних осіб відсутні відомості щодо ОСОБА_3 , як ліквідатора ВАТ «Сумський хлібокомбінат», а тому їй було відмовлено в її проханні повернути виконавчий документ.
Крім того, в ході досудового розслідування слідчим: було призначено та проведено почеркознавчу експертизу і згідно висновку експерта підпис в заяві поданій ВДВС виконаний ОСОБА_3 , було отримано тимчасовий доступ до матеріалів судового провадження за позовом ВАТ «Сумський хлібокомбінат» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та до матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом, який було видано на підставі рішення суду у вказаній судовій справі, а також допитано в якості свідків ОСОБА_6 , державного виконавця ОСОБА_8 , начальника юридичного відділу ТОВ «Сумиторг-Партнер» ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_4 , зібрано характеризуючи дані про особу ОСОБА_3
07.05.2014 року від імені генерального директора ВАТ «Сумський хлібокомбінат» ОСОБА_10 було подано заяву, в якій містилось прохання припинити кримінальне переслідування ОСОБА_3 в справі за фактом замаху на зловживання повноваження арбітражного керуючого ВАТ «Сумський хлібокомбінат» в інтересах ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що фактично діями ОСОБА_3 матеріальна шкода ВАТ «Сумський хлібокомбінат» спричинена не була.
Вказану заяву процесуальним керівником досудового розслідування прокурором ОСОБА_5 розцінено як заяву потерпілого про відмову від обвинувачення і 08.05.2014 року останнім винесено постанову про закриття кримінального провадження згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Але погодитись з вказаною постановою неможливо з наступних підстав.
Так, пунктом 1 ч.1 ст.477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження за ст.364-1 КК України, здійснюється в формі приватного обвинувачення.
Як зазначалось вище, в даному випадку із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до правоохоронних органів звернувся представник ТОВ «Сумиторг-партнер» ОСОБА_11 , який в заяві зазначив про те, що товариство, інтереси якого він представляє, є членом комітету кредиторів ВАТ «Сумський хлібокомбінат», а дії ОСОБА_3 , на його думку, не направлені на задоволення вимог кредиторів, можуть завдати шкоди ВАТ «Сумський хлібокомбінат», оскільки унеможливлюють стягнення з ОСОБА_6 коштів в сумі 250000,00 грн. внаслідок закінчення виконавчого провадження та виконавчих дій по ньому.
Слід зазначити про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про допит представника заявника ТОВ «Сумиторг-партнер» чи іншого уповноваженого представника вказаного товариства в ході проведення досудового розслідування з обставин зазначених в заяві, вручення йому відповідної пам`ятки про права і обов`язки в разі визнання його потерпілим, як і відсутні будь-які інші заяви чи клопотання вказаної особи.
В той же час, заява, яку прокурором було розцінено як відмову потерпілого від обвинувачення, подано представником зовсім іншої юридичної особи, а саме: генеральним директором ВАТ «Сумський хлібокомбінат» ОСОБА_10 . Відомостей про те, що вказана особа була уповноважена ТОВ «Сумиторг-партнер» на подачу такої заяви від імені потерпілої особи, матеріали кримінального провадження не містять, як і не містять відповідного процесуального документу про визнання ВАТ «Сумський хлібокомбінат» потерпілою особою в даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, вважаю, що прокурор безпідставно прийняв рішення про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Разом з цим, слід зазначити про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, - його представника від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто за п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК є нереабілітуючою підставою, а тому закриття кримінального провадження за такою обставиною можливе лише у разі безумовного підтвердження матеріалами кримінального провадження події кримінального правопорушення, наявності в діянні підозрюваного складу кримінального правопорушення та причетності останнього до його вчинення.
В даному випадку, ані постанова про закриття кримінального провадження, ані матеріали справи не містять безумовних доказів чи відомостей, на підставі яких прокурор дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.364-1 КК України.
За таких обставин, вважаю, що у прокурора були відсутні законні підстави на закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за п.7 ч.1 ст.284 КПК України, а тому постанову від 08.05.2014 року про закриття кримінального провадження як незаконну необхідно скасувати і матеріали повернути прокуратурі Сумської області для організації досудового розслідування.
Тобто, в частині вимог щодо скасування постанови скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
В той же час, вимога скаржника про зобов`язання прокурора Сумської області винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто, у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину, не ґрунтується на нормах закону та виходить за межі компетенції слідчого судді.
Так, по-перше, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і втручання в таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч.1 ст.36 КПК України). Враховуючи вказану норму, а також беручи до уваги вимоги до ухвали, які виносяться за результатами розгляду скарг на рішення прокурора, передбачені ч.2 ст.306 КПК України, можна стверджувати про те, що слідчий суддя не може зобов`язувати прокурора прийняти конкретне процесуальне рішення в конкретній справі.
По-друге, процесуальні рішення в конкретному кримінальному провадженні має право приймати лише прокурор, що був у встановленому законом порядку призначений в цій справі і якості процесуального керівника досудовим розслідуванням (п.9 ч.2 ст. 36 КПК України), а прокурори областей наділені лише повноваженнями щодо скасування незаконних чи необґрунтованих постанов підпорядкованих їм прокурорів (ч.6 ст.36 КПК України). Тобто, вимога скаржника про зобов`язання прокурора області винести процесуальне рішення в конкретному кримінальному провадженні не відповідає вимогам закону.
Таким чином, в задоволенні вказаної вимоги ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1