Справа №1-176/10 07.12.2010 07.12.2010 07.12.2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Царюка В.В.

суддів Куценко О.В., Фаріонової О.М.

за участю прокурора Якименка О.П.

засудженого ОСОБА_1

7 грудня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий,

засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь:

- фінансового управління Снігурівської державної адміністрації в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_2 190 грн. 20 коп.;

- НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області за проведення експертизи 417 грн.96 коп.

За вироком суду, 28 червня 2010 року приблизно о 14 годині 30 хвилин у домоволодінні за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків через надмірне вживання алкогольних напоїв дружиною, у приміщенні житлового будинку, умисно наніс останній не менше 24 ударів по різним частинам тіла, у результаті чого спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою з розривом підшлункової залози, забою великого сальника, трьох крововиливів на передній черевній стінці, які і призвели до розвитку перитоніту, що стало причиною смерті потерпілої, а також спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока, чотирьох синців з саднами на правій половині обличчя, п'яти крововиливів у м'які тканини голови в тім'яній та лівій тім'яно - скроневій областях, п'яти синців в області грудної клітини, численних синців на нижніх кінцівках.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії на іншу статтю КК України, яка передбачає вчинення злочину з необережності, та помякшити призначене покарання.

Посилається на те, що потерпіла перебувала в стані алкогольного спяніння, ображала його, а тому з урахуванням образ, які накопичилися раніше, він побив потерпілу, спричинивши їй тілесні ушкодження з необережності. Стверджує, що не мав умислу на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої.

Просить врахувати його щире каяття у вчиненому злочині, наявність на утриманні двох дітей та матері похилого віку, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 України, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.

В ході досудового слідства ОСОБА_1, показання якого досліджені судом (а.с.40), пояснив, що саме він в процесі сварки заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2, оскільки остання перебувала в стані алкогольного спяніння. Не заперечував, що спочатку наніс дружині декілька ударів руками в обличчя, від яких вона утрималася на ногах та пішла в іншу кімнату. Після чого заподіяв ОСОБА_2 численні удари кулаком в обличчя та в область живота. Після чого дружина скаржилася на болі в животі, а через декілька днів була доставлена до лікарні, де померла.

Ці показання ОСОБА_1 підтвердив при проведенні відтворення обстановки та обставин події, пояснивши, що заподіяв дружині удари кулаком в обличчя та кулаком в область живота (а.с. 54-57).

За висновками судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 заподіяно не менше 24 ударів по різним частинам тіла, а саме: забій з розривом підшлункової залози, забій великого сальника, три крововиливи на передній черевній стінці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і призвели до розвитку перитоніту, що стало причиною смерті потерпілої. Крім того, у ОСОБА_2 виявлені численні тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока, чотирьох синців з саднами на правій половині обличчя, п'яти крововиливів у м'які тканини голови в тім'яній та лівій тім'яно - скроневій областях, п'яти синців в області грудної клітини, численних синців на нижніх кінцівках. Всі тілесні ушкодження утворилися внаслідок неодноразових ударів тупими твердими предметами, можливо кулаками (а.с. 66-68).

При апеляційному розгляді справи засуджений ОСОБА_1 не заперечував, що тілесні ушкодження дружині заподіяв саме він, а вони не утворилися від удару корови, про що він та потерпіла повідомили рідних та сусідів. Крім того, з показань потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 вбачається, що раніше ОСОБА_1 неодноразово вчиняв побиття ОСОБА_2

Твердження ОСОБА_1 в судовому засіданні та його доводи в апеляції про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень внаслідок необережності, позбавлені підстав. Так, показання ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що від удару дружина впала та вдарилася животом о бильця дивану, спростовуються його послідовними показаннями в ході досудового слідства про заподіяння ударів потерпілій саме кулаком у живіт та обличчя. Стосовно кількості заподіяних тілесних ушкоджень доводи апелянта спростовуються даними судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілій не менш 24 ударів, а не близько 7, як стверджує засуджений. Значна кількість заподіяних тілесних ушкоджень, локалізація та їх характер свідчать про навмисні дії засудженого.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильними висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілої в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілої, а тому дії засудженого вірно кваліфіковані за ст. 121 ч.2 КК України. Підстави для кваліфікації дій засудженого за ст. 128 України за вчинення необережного тяжкого тілесного ушкодження, про що просить апелянт, відсутні.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який характеризується задовільно, має двох дітей.

Судом враховано як обставини, які помякшують покарання, перше притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності та його щире каяття у вчиненому злочині. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, піклувальником неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, призначена матір засудженого - ОСОБА_6 з правом отримання соціальних виплат, а ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є повнолітнім. Крім того, діти засудженого протягом 2,5 років постійно мешкали з бабусею. За таких обставин, посилання апелянта на наявність у нього утриманців, які потребують допомоги, позбавлені підстав, і ці обставини не є достатніми для помякшення призначеного покарання.

З огляду на наведене, покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, в мінімальних межах санкції ст.121 ч. 2 КК України, є необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2010 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: