Справа №275/106/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року смт. Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарi ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у вiдкритому підготовчому судовому засiданнi в залi суду
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Остапи Лугинського району
Житомирської області, громадянина України, з повною
загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого
АЗС «Маркет» в с.Ставище Брусилівського району Житомирської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,
у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , знаючи, що за приміщенням сараю за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , ростуть дві рослини коноплі, вирішив зірвати частину з даних рослин для власного вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 20.10.2014 року біля 13.00 години з однієї рослини коноплі зірвав гілку з листям та суцвіттям, з якої відділив стебло, яке викинув, а листки з суцвіттям переніс до середини будинку за вказаною адресою, тим самим незаконно без мети збуту придбав невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, обіг якого заборонено.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 у будинку по АДРЕСА_1 , за допомогою праски висушив невстановлену кількість придбаної ним марихуани та подрібнив її, тим самим незаконно без мети збуту виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено.
У той же день у невстановлений слідством час у приміщенні свого будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 незаконно, шляхом куріння через самостійно виготовлений пристрій вжив невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, обіг якого заборонено.
Після чого, ОСОБА_4 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виготовлений ним особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, масою 7,802 грам у висушеному стані, поклав до паперового конверту та залишив у своїй кімнаті.
Таким чином, ОСОБА_4 в період часу з 13.00 години 20.10.2014 року по 13.00 годину 07.02.2015 року незаконно, без мети збуту, зберігав у своїй кімнаті по АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено масою 7,802 грам у висушеному стані.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, виготовлення, зберiгання наркотичних засобiв без мети збуту.
25 лютого 2015 року між прокурором Брусилівського району Житомирської області ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень. Підозрюваний також зобов`язався сплатити витрати за залучення експерта під час проведення судової експертизи в сумі 384,00гривень, взяв на себе зобов`язання виконувати всі обов`язки, покладені на нього судом. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просив затвердити угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважав що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.
Так, згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст.309 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у незаконному придбанні, виготовленні, зберiганні наркотичних засобiв без мети збуту, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, повне визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
В обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості не наведені будь-які дані, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.1 ст.475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, судом вирішується питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду.
Будь-які речові докази і документи суду не були надані, що унеможливлює вирішення питання про долю речових доказів і документів відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі вісімсот п`ятдесяти гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовi витрати на залучення експерта в розмiрi 384,00 гривень.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України.
Вирок, який набрав законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Суддя ОСОБА_1