У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Вус С.М.,

за участю прокурора Парусова А.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 18 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Кіровського районного суду м. Донецька від 27
лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця
та жителя м. Донецька, раніше судимого
04.11.2003 року за ч. 1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі зі
звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1
рік,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років
позбавлення волі із конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1. визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна.

На підставі ст. 71
КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано
невідбуте покарання за попереднім вироком і визначено ОСОБА_1. остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років і 1 місяць із конфіскацією
майна.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_2., щодо якого касаційне подання та
скарги не внесені.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 травня
2007 року вирок щодо ОСОБА_1. змінено. Внесено уточнення до вступної частині
вироку про те, що вироком від 04.11.2003 року ОСОБА_1. було засуджено за ч. 1
ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та
доповнено мотивувальну частину вироку тим, що покарання у виді обмеження волі,
призначене йому за попереднім вироком, переведено у більш суворий вид за
правилами, встановленими ст. 72 КК
України. У решті вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим та
засуджено за те, що він 29 листопада 2003 року близько 18-ї години, будучи у
стані алкогольного сп'яніння в гостях у своєї знайомої ОСОБА_3. в квартирі АДРЕСА_1, таємно викрав належні їй
вироби із золота, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 200 грн.

Також 30 листопада 2003 року близько 17-ї години
ОСОБА_1., будучи у стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим
майном прийшов до свого знайомого ОСОБА_4., який проживає по вулиціАДРЕСА_2, та
шляхом обману й зловживання довірою заволодів його велосипедом “Україна”
вартістю 100 грн., якого в цей же день продав, а гроші витратив на власний
розсуд.

Крім того, 3
вересня 2003 року близько 12-ї години ОСОБА_1. за попередньою змовою із
ОСОБА_2., будучи у стані алкогольного сп'яніння
в квартирі АДРЕСА_3, вчинили на
ОСОБА_5напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для
життя й здоров'я, завдавши потерпілому
численних ударів руками й ногами в голову та тулуб, після чого витягнули його у двір будинку, де продовжили
побиття. Унаслідок цього заподіяли останьому середньої тяжкості тілесні
ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я, та заволоділи його грішми й
майном на суму 430 грн.

19 вересня 2004 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_1.
за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме
провадження, знаходячись в квартирі
АДРЕСА_4у м. Донецьку, таємно
викрав належне ОСОБА_6 майно,
спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 615 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить судові
рішення щодо нього скасувати, а справу направити на нове розслідування. Вважає,
що досудове слідство та судовий розгляд справи проведено однобічно, неповно,
необ'єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи. Посилається на те, що
суд неправильно застосував кримінальний закон, оскільки при визначенні
остаточного покарання за сукупністю вироків не застосував ст. 72 КК України, не
перевівши таким чином обмеження волі в позбавлення волі. Крім того, зазначає,
що він не був ознайомлений із матеріалами справи та йому призначено надмірно
суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
Парусова А.М., про часткове задоволення
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1. у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК
України, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав
належну оцінку, і є обґрунтованими.

Винуватість
ОСОБА_1. у здійсненні викрадення чужого майна та заволодіння чужим майном
шляхом обману підтверджується
показаннями потерпілих ОСОБА_3., ОСОБА_6., згідно з якими саме засуджений таємно викрав їх майно та гроші за обставин,
зазначених у вироку, а потерпілий ОСОБА_4 детально дав показання, як ОСОБА_1. шляхом обману заволодів його
велосипедом “Україна”.

Достовірність цих показань об'єктивно підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8. та ОСОБА_9., а також даними, що містяться у протоколах
огляду місця подій та вилучення викрадених речей.

Із даних, що містяться у явці з повинною ОСОБА_1., видно,
що дійсно 19 вересня 2003 року він за попередньою змовою з особою, матеріали
щодо якої виділені в окреме провадження, таємно заволоділи майномОСОБА_6.

Винуватість засудженого у вчиненні розбійного нападу на
ОСОБА_5підтверджується послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_5та ОСОБА_5.
про обставини вчинення 3 вересня
2003 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. розбійного нападу на ОСОБА_5., у ході
якого останньому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості та
засуджені заволоділи його майном на загальну суму 430 грн.

Крім того, суд обґрунтовано послався на показання
очевидця злочину - свідка ОСОБА_10., яка
детально розповіла, за яких обставин ОСОБА_5. були нанесенні тілесні
ушкодження.

Показання потерпілих та свідка ОСОБА_10. узгоджується із
даними, що містяться у протоколах очних
ставок між ОСОБА_1. та ОСОБА_10., ОСОБА_5. та ОСОБА_5., у ході яких потерпілі
та свідок підтвердили обставини вчинення засудженими розбійного нападу на
ОСОБА_5

Зазначені докази спростовують наведені у касаційній
скарзі ОСОБА_1. доводи про
недоведеність його винуватості у вчиненні злочинів, за які його
засуджено.

Твердження засудженого про те, що він не був ознайомлений
із матеріалами справи, є безпідставними. Як убачається із матеріалів справи,
засуджений клопотання такого змісту не заявляв.

Інші наведенні у касаційній скарзі доводи були предметом
перевірки суду апеляційної інстанції за апеляцією прокурора. Апеляційним
судом прийнято правильне рішення. Свої
висновки, з якими погоджується колегія суддів, із цього питання суд належним
чином умотивував.

Злочинні дії засудженого ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 185, ч. 2, 187, ч. 2 ст. 190 КК України
кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання засудженому суд обґрунтовано
урахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу
засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, новий
злочин скоїв у період іспитового строку, характеризувався негативно. Також
враховано обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Пом'якшуючих
покарання обставин судом не встановлено. Тому суд прийняв правильне рішення, що
виправлення засудженого неможливе без ізоляції від суспільства.

Ураховуючи, що ОСОБА_1. після постановлення вироку, але
до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд обґрунтовано призначив
йому покарання на підставі ст. 71 КК України, частково (один місяць позбавлення
волі) приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком (один рік
обмеження волі). Таке переведення менш суворого виду покарання в більш суворий
не є порушенням ст.72 КК України, як про це стверджує у касаційній скарзі
засуджений.

Разом з тим, призначивши
ОСОБА_1. покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України,
суд не обґрунтував, чому він застосував принцип часткового складання покарань,
а не принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За таких обставин, колегія
суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_1. за розміром, на підставі ч. 1 ст.
70 КК України, покарання шляхом поглинення.

Отже, судові рішення щодо ОСОБА_1. в
частині призначеного йому покарання за сукупністю злочинів слід змінити.

Керуючись ст. ст. 389, 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

частково задовольнити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1.

Вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 27
лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 18 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

ОСОБА_1. на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком приєднати частину невідбутого покарання
за вироком від 04.11.2003 року і ОСОБА_1. визначити остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 років і
1 місяць із конфіскацією майна.

Судді:

Міщенко
С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.