ВИРОК

Іменем України

08 грудня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді
Мороки С.М.,

при секретарі
Писанець Н.О.,

за участі прокурора
Максименко В.В.,

адвоката
ОСОБА_1,

законного представника
ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні кримінальне провадження
відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця м.
Запоріжжя, який має середню освіту, не
одружений, не працює, зареєстрований і
мешкає в АДРЕСА_3, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина
України, українця, уродженця м.
Бердянська Запорізької області, який
має середню освіту, не працює, не
одружений, зареєстрований і мешкає в
АДРЕСА_1, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 307 КК України,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4, діючи умисно, з корисливих
мотивів, за попередньою змовою з
неповнолітнім ОСОБА_3, та
невстановленими особами на території
м. Бердянська Запорізької області
систематично придбавали, зберігали з
метою збуту та збували наркотичний
засіб - МЕТАДОН.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України № 770 від 06 травня 2000 року «Про
затвердження Переліку наркотичних
засобів, психотропних речовин і
прекурсорів» (із змінами,
затвердженими Постановою КМУ №1298 від
02.12.2009 р.), МЕТАДОН є наркотичними
засобом.

Так, ОСОБА_4, разом з невстановленими
особами, достовірно знаючи, що
наркотичний засіб - МЕТАДОН
користується великим попитом серед
наркотично залежних осіб, приблизно з
червня 2014 року, з метою швидкого
отримання незаконного прибутку,
вирішили використати цю обставину для
здійснення незаконного придбання з
метою збуту та систематичного збуту
вказаного наркотичного засобу на
території м. Бердянська Запорізької
області.

Для здійснення своїх злочинних намірів
ОСОБА_4, разом з невстановленими
особами, проаналізувавши наявну
інформацію, розуміючи, що самостійно
здійснювати подібного роду злочини на
території м. Бердянська буде важко,
прийняли рішення залучити до
постійного збуту наркотичного засобу,
довірену особу з числа осіб, які
поділяють їх незаконні погляди і також
прагнуть до швидкого збагачення за
рахунок здійснення подібного роду
злочинів, які разом з ними та під їх
керівництвом будуть брати
безпосередню участь у незаконному
зберіганні з метою збуту та подальшому
збуті придбаних наркотичних засобів.

З цією метою, приблизно в червні 2014
року ОСОБА_3, разом з невстановленими
особами, запропонував ОСОБА_4,
систематично займатись незаконним
придбанням, зберіганням з метою збуту
та незаконним збутом наркотичних
засобів, на що ОСОБА_4, переслідуючи
корисні наміри, дав свою згоду на
спільне вчинення злочинів у сфері
незаконного обігу наркотичних засобів.

Згідно з розробленим ОСОБА_3 та
невстановленими особами планом, за
згодою ОСОБА_4, систематично придбаний
у невстановлених досудовим
розслідуванням осіб наркотичний засіб
- МЕТАДОН, вказані особи повинні були
зберігати та систематично збувати
наркотично залежним особам у м.
Бердянську. Отримані від реалізації
наркотичного засобу гроші
співучасники повинні були передавати
ОСОБА_3, який разом з невстановленими
особами розподіляли їх в заздалегідь
обумовлених між ними долях і на свій
розсуд.

Оговоривши між собою план злочинних
дій співучасники розподілили ролі та в
подальшому діяли спільно і погоджено
між собою для досягнення злочинної
мети. З метою прикриття незаконної
діяльності співучасники домовились
під час бесід по мобільних телефонах
використовувати умовні назви
наркотичного засобу речовини, яку вони
збували.

Для того, щоб злочинна схема з
незаконного придбання, зберігання і
збуту наркотичних засобів не була
виявлена правоохоронними органами,
співучасниками було прийнято рішення
про їх збут за допомогою номерів
мобільних телефонів, які
розповсюджували серед осіб, які
систематично вживали наркотичні
засоби, а тому не були зацікавлені у
викритті їх злочинної діяльності. При
цьому, замовлення на кількість
наркотичного засобу за вказаним
номером мобільного телефону
безпосередньо приймав ОСОБА_3, потім
він диктував замовнику номер
банківської картки, на яку замовник
повинен був перерахувати грошові
кошти.

Упевнившись у переводі грошей та
виходячи з суми переведених коштів,
ОСОБА_5 дзвонив на номер мобільного
телефону ОСОБА_4 та повідомляв його про
кількість наркотичного засобу, який
він повинен був залишити у заздалегідь
обумовленому ним місці. Після цього
ОСОБА_4 дзвонив на номер мобільного
телефону ОСОБА_3 та повідомляв його про
місце знаходження залишеного ним
наркотичного засобу.

ОСОБА_3, у свою чергу, дзвонив на номер
мобільного телефону замовнику та
повідомляв його про місце, де
знаходиться наркотичний засіб, за який
замовник перерахував гроші.

Вказані заходи разом з іншими методами
конспірації злочинної діяльності,
створювали у спільників впевненість
про неможливість викриття їх
незаконної злочинної діяльності
правоохоронними органами.

Виконавши всі підготовчі дії та
остаточно розподіливши між собою ролі,
співучасники приступили до реалізації
розробленого ними плану злочинних дій.

Придбавши при невстановлених
досудовим розслідуванням обставинах
наркотичний засіб - МЕТАДОН, ОСОБА_3,
разом з невстановленими особами та
ОСОБА_4, зберігали його за місцем
мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з
метою незаконного збуту, а також в
подальшому збували у м. Бердянську
Запорізької області.

Так, 01.06.2014 року приблизно о 18-00 год., з
метою придбання наркотичного засобу
МЕТАДОНУ, ОСОБА_6 зателефонував за
номером мобільного телефону НОМЕР_1,
який використовує ОСОБА_3 для
незаконного збуту наркотичного засобу,
та повідомив останнього про бажання
придбати наркотичний засіб МЕТАДОН на
суму 400 гривень. ОСОБА_3, діючи умисно, із
корисливих мотивів, з відома та за
попередньою змовою з невстановленими
особами та ОСОБА_4, згідно розробленого
ними злочинного плану, продиктував
замовнику номер платіжної банківської
картки «Приватбанку» № НОМЕР_2, на яку
замовник повинен був перерахували
грошові кошти.

Упевнившись у переводі грошей, ОСОБА_3
подзвонив з номеру мобільного телефону
НОМЕР_1, який він використовує, на номер
мобільного телефону НОМЕР_3, який
використовує ОСОБА_4, та повідомив його
про кількість наркотичного засобу,
який він повинен був залишити у
заздалегідь обумовленому ним місці.
ОСОБА_4, діючи згідно відведеної йому
ролі, залишив необхідну кількість
наркотичного засобу у мікрорайоні
Колонія в м. Бердянську у віконному
отворі на території недобудованої
споруди, під цеглиною, про що за
допомогою тих самих мобільних
телефонів повідомив ОСОБА_3

Діючи згідно розробленого плану,
ОСОБА_3 зателефонував з номеру
мобільного телефону, який він
використовує НОМЕР_4, на номер
мобільного телефону замовнику
наркотичного засобу ОСОБА_6, та
повідомив останньому про місце
знаходження наркотичного засобу, який
у подальшому ОСОБА_6 добровільно видав
працівникам міліції.

Згідно висновку експерта № 636 від 05.06.2014
року, у складі речовини добровільно
виданої ОСОБА_6, яка є грудкою
спресованої дрібнокристалічної
речовини масою 0,2435 г. встановлено
присутність наркотичного засобу -
МЕТАДОНУ, вміст якого в об'єкті складає
62,5% ваги, а маса - 0,1521 г. ОСОБА_3, діючи
умисно, із корисливих мотивів, з відома
та за попередньою змовою з
невстановленими особами та ОСОБА_4,
продовжуючи свій злочинний намір,
продовжили збування наркотичного
засобу.

Так, 07.07.2014 року в період часу з 14 годин 30
хвилин до 16 годин 40 хвилин, з метою
придбання наркотичного засобу
МЕТАДОНУ, ОСОБА_7 зателефонував за
номером мобільного телефону НОМЕР_1,
який використовує ОСОБА_3 для
незаконного збуту наркотичного засобу,
та повідомив останнього про бажання
придбати наркотичний засіб МЕТАДОН на
суму 800 гривень.

ОСОБА_3, діючи умисно, із корисливих
мотивів, з відома та за попередньою
змовою з невстановленими особами та
ОСОБА_4, згідно розробленого ними
злочинного плану, продиктував
замовнику номер своєї платіжної
банківської картки «Приватбанку» №
НОМЕР_5, на яку замовник повинен був
перерахувати грошові кошти.

Упевнившись у переводі грошей, ОСОБА_3
подзвонив з номеру мобільного телефону
НОМЕР_1, який він використовує, на номер
мобільного телефону НОМЕР_3, який
використовує ОСОБА_4, та повідомив його
про кількість наркотичного засобу,
який він повинен був залишити у
заздалегідь обумовленому ним місці.
ОСОБА_4, діючи згідно відведеної йому
ролі залишив необхідну кількість
наркотичного засобу під
залізобетонною кришкою
каналізаційного колодязя, навпроти
будинку АДРЕСА_4, про що за допомогою
тих самих мобільних телефонів
повідомив ОСОБА_3

Діючи згідно розробленого злочинного
плану, ОСОБА_3 зателефонував з номера
мобільного телефону, який він
використовує НОМЕР_4, на номер
мобільного телефону замовнику
наркотичного засобу ОСОБА_7 та
повідомив останньому про місце
знаходження наркотичного засобу, який
у подальшому ОСОБА_7 добровільно видав
працівникам міліції.

Згідно висновку експерта № 841 від 17.07.2014
року, у складі речовини добровільно
виданої ОСОБА_7, яка є кристалічною
речовиною білого кольору масами: 0,1652 г.
і 0,1850 г. (вміст двох полімерних згортків
з пачки сигарет «Winston») містять у
своєму складі наркотичний засіб -
МЕТАДОН, маси якого складають 0,1404 г. і
0,1570 г. відповідно (середній відсотковий
вміст метадону в наданих кристалічних
речовинах склав 84,9%). Загальна маса
наданого на експертизу МЕТАДОНУ
складає 0,2974 г.

Не зупиняючись на досягнутому, 22.07.2014
року в період часу з 14 годин 00 хвилин до
17 годин 30 хвилин, з метою придбання
наркотичного засобу МЕТАДОНУ, ОСОБА_7
зателефонував за номером мобільного
телефону НОМЕР_1, який використовує
ОСОБА_3 для незаконного збуту
наркотичного засобу, та повідомив
останнього про бажання придбати
наркотичний засіб МЕТАДОН на суму 400
гривень. ОСОБА_3, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з відома та за
попередньою змовою з невстановленими
особами та ОСОБА_4, згідно розробленого
ними злочинного плану, продиктував
замовнику номер своєї платіжної
банківської картки «Приватбанку» №
НОМЕР_5, на яку замовник повинен був
перерахувати грошові кошти.

Упевнившись у переводі грошей, ОСОБА_3
подзвонив з номеру мобільного телефону
НОМЕР_1, який він використовує, на номер
мобільного телефону НОМЕР_3, який
використовує ОСОБА_4, та повідомив його
про кількість наркотичного засобу,
який він повинен був залишити у
заздалегідь обумовленому ним місці.
ОСОБА_4, діючи згідно відведеної йому
ролі залишив необхідну кількість
наркотичного засобу під каменем поруч
з залізобетонним стовпом лінії
електропередач, що знаходиться з
лівого боку від залізного паркану
будинку АДРЕСА_5, про що за допомогою
тих самих мобільних телефонів
повідомив ОСОБА_3

Діючи згідно розробленого злочинного
плану, ОСОБА_3 зателефонував з номера
мобільного телефону, який він
використовує НОМЕР_4, на номер
мобільного телефону замовнику
наркотичного засобу ОСОБА_7 та
повідомив останньому про місце
знаходження наркотичного засобу, який
у подальшому ОСОБА_7 добровільно видав
працівникам міліції.

Згідно висновку експерта № 930 від 28.07.2014
року, у складі грудки спресованої
дрібнокристалічної речовини масою 0,2056
г. добровільно виданої ОСОБА_7,
встановлено присутність наркотичного
засобу - МЕТАДОНУ, вміст якого в об'єкті
складає 72,0% ваги, а маса - 0,1480 г.

28 листопада 2014 року між старшим
прокурором відділу прокуратури
Запорізької області Максименко В.В.,
якому на підставі ст. 37 КПК України
надані повноваження прокурора у
кримінальному провадженні,
підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і в
порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472
КПК України укладено угоди про
визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор
Максименко В.В. та підозрювані ОСОБА_3
та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо
формулювання підозри, всіх істотних
для даного кримінального провадження
обставин та правової кваліфікації дій
підозрюваних за ч. 2 ст. 307 КК України,
при цьому підозрювані у повному обсязі
сформульованої підозри беззастережно
визнали свою винуватість у вчинені
даного кримінального злочину.

Також, сторонами угоди визначено
узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 повинні понести за вчинений
злочин, а саме за ч. 2 ст. 307 КК України, із
застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у
вигляді 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна, яке їм належить.

На підставі ст. 75, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК
України звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком 3 роки.

В угоді передбачені наслідки її
укладення, затвердження та
невиконання, які роз'яснені
підозрюваним.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК
України питання про можливість
затвердження даної угоди про визнання
винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у
кримінальному провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам, може бути укладена угода між
прокурором та підозрюваним про
визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні,
вважаючи, що при укладенні даної угоди
дотримані вимоги і правила КПК та КК
України просив цю угоду затвердити і
призначити обвинуваченим узгоджену в
угоді міру покарання та інші
передбачені угодою заходи.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні також просили
угоду з прокурором затвердити і
призначити узгоджену в ній міру
покарання та інші передбачені угодою
заходи, при цьому беззастережно
визнали себе винуватими у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК
України, в обсязі підозри, дали згоду на
застосування узгодженого виду та
розміру покарання, а також інших
заходів у разі затвердження угоди,
заявивши, що здатні реально виконати
взяті на себе відповідно до угоди
зобов'язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 беззастережно визнали себе
винуватими, згідно ст.12 КК України
віднесено до тяжких злочинів, від якого
потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування
сторін кримінального провадження
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій, будь-яких інших обставин, ніж
ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст
укладеної з прокурором угоди про
визнання винуватості, характер
обвинувачення, щодо якого визнають
себе винуватими, цілком розуміють свої
права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК
України, а також наслідки укладення,
затвердження даної угоди, передбачені
ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не
виконання, передбачені ст. 467 КПК
України.

Враховуючи викладене, оскільки умови
угоди про визнання винуватості між
прокурором Максименко В.В. та
обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відповідають вимогам КПК та КК України,
суд дійшов висновку про наявність
правових підстав для затвердження
угод.

За таких обставин суд вважає доведеним
в підготовчому судовому засіданні те,
що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 незаконно придбали,
зберігали з метою збуту, а також
незаконно, за попередньою змовою
групою осіб збували наркотичні засоби,
тому їх дії кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК
України, за якою належить призначити
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгоджену сторонами
угод про визнання винуватості міру
покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в
порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для стягнення з
обвинувачених вартості проведених в
ході досудового та судового слідства
експертиз суд не вбачає, оскільки
відповідно до ст.122 ч. 2 КПК України
залучення стороною обвинувачення
експертів спеціалізованих державних
установ здійснюється за рахунок
коштів, які цільовим призначенням
виділяються цим установам з Державного
бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

З а с у д и в:

Затвердити угоду від 28 листопада 2014
року про визнання винуватості між
прокурором Максименко В.В. та
обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_3

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаче ного ч. 2 ст. 307 КК
України, за якою, із застосуванням ч. 1
ст. 69 КК України, призначити узгоджене
сторонами угоди покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Керуючись ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбуття покарання,
якщо він на протязі трьох років
іспитового строку не вчинить нових
злочинів, виконає покладені на нього
обов'язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України
зобов'язати засудженого не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально - виконавчої
інспекції, повідомляти кримінально -
виконавчу інспекцію про зміну місця
проживання, роботи або навчання,
періодично з'являтись для реєстрації
в кримінально - виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не
обирати.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаче ного ч. 2 ст. 307 КК
України, за якою, із застосуванням ч. 1
ст. 69 КК України, призначити узгоджене
сторонами угоди покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Керуючись ст. 75, 104 КК України
звільнити засудженого від відбуття
покарання, якщо він на протязі двох
років іспитового строку не вчинить
нових злочинів, виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України
зобов'язати засудженого не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально - виконавчої
інспекції, повідомляти кримінально -
виконавчу інспекцію про зміну місця
проживання, роботи або навчання,
періодично з'являтись для реєстрації
в кримінально - виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу у виді залогу
відносно ОСОБА_3 відмінити, повернути
заставу у сумі 30 450 грн., які
знаходяться на рахунку № 0607 в
ГУДКСУ у Запорізькій області МФО 813012
отримувач платежу ТУ ДСА України у
Запорізькій області ,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає в
АДРЕСА_6, зареєстрована в АДРЕСА_7.

Речові докази: два чеки банкомату
«ПриватБанк» зберігати в матеріалах
справи, мобільний телефон «Нокіа 101» в
темному пластмасовому корпусі з двома
сім картками, серійний номер 2300 2239 17922,
велосипед «Аванті» двоколісний з рамою
синьо - зеленого кольору, які
зберігаються в кімнаті речових доказів
Бердянського ГУ УМВС України в
Запорізькій області, повернути за
належністю ОСОБА_4, автомобіль «Mitsubichi
Outlender» НОМЕР_6 залишити за належністю
ОСОБА_10, мобільний телефон «НТС» в
пластмасовому корпусі сірого кольору з
двома сім-картками, серійний номер
НОМЕР_7 та НОМЕР_8, який зберігається в
камері схову речових доказів
Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області - повернути за
належністю, інші докази -знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України, до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області шляхом подачі
апеляції протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Бердянського міськрайонного
суду С.М. Морока