Справа № 183/7558/14
№ 1-кп/183/88/15
В И Р О К
іменем України
11 червня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002823 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого в ТОВ «Агро Овен», не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :
30.07.2014 року близько 21:00 годині водій ОСОБА_6 , не маючи посвідчення водія, керуючи мотоциклом «Урал» без державного номера з коляскою (необладнаною), рухався по вул. Мотуза м. Перещепино Новомосковського району Дніпропетровської області, зі сторони вул. Шевченко в напрямку вул. Жовтневої м. Перещепино.
В цей час в зустрічному напрямку мотоциклу «Урал» без державного номеру, по своїй смузі руху, керуючи велосипедом «Україна», рухався велосипедист ОСОБА_5 .
Водій ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та в наслідок чого, навпроти будинку № 65, що розташований по вул. Мотуза м. Перещепино, не своєчасно вжив заходів до гальмування та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді, сумісної тупої травми тіла: відкрито черепно-мозкової травми: перелому кісток обличчя та склепіння черепу (латеральної стінки правої верхньощелепної пазури, латеральної стінки правої орбіти та правої скроневої кістки) з забоєм лівої тім`яної частки, гемосинусами, забита рана правої надбрівної дуги, синців навколо обох очей, закритої травми черева з розривом селезінки, що ускладнилося внутрішньочеревною кровотечою (1000 мл темно-червоної крові), садна на животі, перелом обох сідничних кісток та правої лобкової кістки, розрив лобкового симфізу, закритого перелому обох кісток правого передпліччя (ліктьової та променевої), який ускладнився посттравматичної невропатії променевого та середнього нерву справа, закритої осколкового перелому діафізу (тіла) правої стегнової кістки, відкриті осколкові переломи обох кісток правої гомілки (велико та малогомілкової) у середній третині, забитої рани верхньої третини правої гомілки з розривом зв`язок правого надколінка, забитої рани у середній третині правої гомілки, забитої рани на лівому стегну, лівій сідниці, садна на грудній клітині, лівій гомілці, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (згідно п. 2.1.3.б.л.м.о. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ № 6від 17.01.1995 р.), що підтверджуються висновком експерта № 930/27 від 31.10.2014 року.
Таким чином, дії водія мотоциклу «Урал» без державного номеру, ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.», що згідно висновку експерта № 70/27-812 від 12.11.2014 року знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
При цьому, технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія мотоциклу «Урал» без державного номеру ОСОБА_6 встановлювалася виконанням ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому їх виконати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєному визнав повністю та пояснив, що 30.07.2014 року близько 21.00 години він їхав по своїй стороні проїжджої частини на мотоциклі «Урал» зі швидкістю 60 км/год по вул. Мотуза в сторону залізничного вокзалу м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Метрів за 100 побачив на своїй полосі руху потерпілого, який рухався йому на зустріч, почав різко гальмувати та повертати ліворуч з метою уникнення зіткнення. Уникнути зіткнення не вдалося, він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то побачив, що він не лежить на узбіччі, а поруч були працівники швидкої допомоги. Зазначив, що водійського посвідчення він не має та ніколи не мав. Потерпілий жодних мір для уникнення зіткнення не приймав. В скоєному щиро кається. Позов визнав частково матеріальну шкоду в сумі 15 507,90 гривень визнає, моральну шкоду не визнає через те, що у нього немає коштів виплатити цю суму, а також те, що він також отримав тілесні ушкодження від даної ДТП. Вважає винними в даній ДТП і себе, і потерпілого.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:
- показань потерпілого ОСОБА_5 про те, що 30.07.2014 року близько 21.00 години він на велосипеді «Україна» їхав по вул. Мотуза зі сторони вул. Жовтневої м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області по правій стороні руху. Під`їжджаючи до магазину «Меркурій» він побачив метрів за 45-50, що мотоцикл «Урал», яким керував обвинувачений, почав перестроюватися на його полосу руху, у зв`язку з чим він трохи загальмував на дорозі. Потім відбулося зіткнення і він втратив свідомість, прийшов до тями вже в лікарні. Одягнений був у темний одяг. Зазначив, що перед мотоциклом обвинуваченого рухався автомобіль. Обвинувачений жодного разу до нього не приходив;
- показань законного представника потерпілого ОСОБА_5 про те, що дорога, на якій сталося зіткнення, не має розподільчої смуги. Коли вона приїхала на місце ДТП, обвинувачений був на узбіччі, відповідав на питання, надавав пояснення, до лікарні був доставлений працівниками ДАІ. Жодної допомоги обвинувачений не надавав;
- показань свідка ОСОБА_7 про те, що вона працює фельдшером в м. Перещепине. 30.07.2014 року близько 21.00 години вона була на чергуванні, надійшов виклик диспетчеру в якому повідомили, що на вул. Мотуза біля магазину «Меркурій» м. Перещепине сталася ДТП. Вони відразу виїхали та були на місці ДТП через 3 хвилини. Коли вони під`їхали, то вона побачила, що на проїжджій частині лежить хлопець на животі обличчям до низу з численними переламами різних частин тіла. Йому відразу почали надавати медичну допомогу та госпіталізували до лікарні. Коли вони приїхали на місце ДТП ОСОБА_6 вона не бачила;
- пояснень експерта ОСОБА_8 про те, що у висновку експерта №70/27-812 від 12.11.2014 року у двох випадках встановлена вина водія ОСОБА_6 , у одному випадку вина водія ОСОБА_5 . Однозначно встановити місце зіткнення транспортних засобів, з наданих вихідних даних досудового розслідування, не видалося можливим, оскільки вони суперечать один одному. Аби при першочерговому огляді місця дорожньо-транспортної події був залучений експерт, можливо б можна було усунути дані недоліки та однозначно встановити місце зіткнення транспортних засобів;
- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події зі схемою та фотознімками до нього від 30.07.2014 року в ході проведення якого було оглянуто була оглянута ділянка дороги, яка розташована по АДРЕСА_3 , де сталася ДТП за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на якій було виявлено осколки скла, сліди перекидання транспортного засобу мотоциклу «Урал», сліди сході на кров;
- речовими доказами по кримінальному провадженню у виді: мотоциклу «Урал», який належить ОСОБА_6 , велосипеду «Україна», який належить ОСОБА_5 , передані на стоянку Перещепинського підвідділу Новомосковського МВ та світловідбивач жовтого кольору, який переданий на зберігання до Новомосковського МВ;
- висновку експерта №930/27 від 31.10.2014 року відповідно до якого при експертизі ОСОБА_5 були виявлені такі тілесні ушкодження: сумісна тупа травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма: перелом кісток обличчя та склепіння черепа (латеральної стінки правої верхньощелепної пазухи, латеральної стінки правої орбіти та правої скроневої кістки) з забоєм лівої тім`яної частки, гемосинусами, забита рана правої надбрівної дуги, синці навколо обох очей; закрита травма черева з розривом селезінки, що ускладнилося внутрішньочеревною кровотечею (1000 мл темно-червоної крові), садна на животі; перелом обох сідничних кісток та правої лобкової кістки, розрив лобкового симфізу, закритий перелом обох кісток правого передпліччя (ліктьової та променевої), який ускладнився посттравматичною нейропатією променевого та середнього нерву справа; закритий осколковий перелом діафіза (тіла) правої стегнової кістки, відкриті осколкові переломи обох кісток правої гомілки (велико- та малогомілкової) у середній третині, забита рана верхньої третини правої гомілки з розривом зв`язки правого наколінника, забита рана у середній третині правої гомілки, забиті рани на лівому стегні, лівій сідниці, садна на грудній клітині, лівій гомілці. Всі виявлені тілесні ушкодження, у своїй сукупності, по ступеню тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, виникли від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок зіткнення велосипеду потерпілого з мотоциклом, з послідуючим падінням та ударом об тверде покриття, при мотоциклетній травмі, у термін, вказаний у постанові (30.07.2014р.);
- висновку експерта №70/27-812 від 12.11.2014 року відповідно до якого водій мотоцикла «Урал» ОСОБА_6 мав технічну можливість зупинити мотоцикл до місця наїзду та уникнути наїзду на велосипед. У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Урал» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. У даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Урал» ОСОБА_6 повинен був діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути наїзду на велосипед «Україна» для водія мотоциклу «Урал» ОСОБА_6 встановлювалась виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли б йому їх виконати. Тобто, з технічної точки зору, дії водія мотоциклу «Урал» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху та знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Висновок експерта №70/27-725 від 10.10.2014 року суд визнає недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутні будь-які докази на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, твердження обвинуваченого про щире каяття, оскільки він не вчинив жодних дій, які б могли вказати на його каяття.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд, враховує те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який віднесено до категорії тяжких з суспільно-небезпечними наслідками у виді спричинення неповнолітньому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, те, що обвинувачений не прийняв жодних мір для відшкодування шкоди потерпілому, а також думку потерпілого та його законного представника, які просили покарати обвинуваченого суворо з позбавленням волі.

Відтак, незважаючи на те, що ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, у сукупності вказує на відсутність підстав для застосування ст.. ст. 69, 75 КК України.

Також враховуючи відсутність у ОСОБА_6 права керування транспортними засобами, суд вважає недоцільним застосовувати додаткову міру покарання передбачену ч. 2 ст. 286 КК України.

У даному кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення із ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 15 507 гривень 90 копійок та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень.
Так, відповідно до абз. 1 п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Частиною 1 статті 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 4 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Пунктом 6 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року передбачено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи те, що законним представником потерпілого ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 сума матеріальної шкоди доведена, та судом було встановлено, що саме діями ОСОБА_6 було спричинено матеріальну шкоду потерпілому, суд вважає, вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, завданих в наслідок отримання тілесних пошкоджень, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, стан здоров`я потерпілого та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в 50000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази по кримінальному провадженню: мотоцикл «Урал» - передати в дохід держави, велосипед «Україна», який належить ОСОБА_5 повернути потерпілому за належністю.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про стягнення із ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 15 507 гривень 90 копійок та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 507 гривень 90 копійок.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1