Справа№ 640/9159/15-к
н/п 1-кп/640/386/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
уродженця м. Миколаїв, українця,
громадянина України, раніше не судимого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 407 КК України, -
встановив:
05 квітня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації та з 19 вересня 2014 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 вересня 2014 року № 46 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду помічника гранатометника 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 8 роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) З батальйону оперативного призначення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові. сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, старший солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм законодавства України 28 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 29 листопада 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та до 26 березня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2,9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 29 листопада 2014 року, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та до 26 березня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад один місяць, визнав повністю, щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, у якій зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думки прокурора, який не заперечував проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, виклав фактичні обставини вчинення злочину відповідно до змісту обвинувального акту, пояснив, що не з1явився своєчасно до своєї військової частини через те, що спочатку лікувався, а потім складав іспити до інституту.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання відсутні. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі та вбачає підстави для звільнення його від такого покарання з застосуванням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Одночасно, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі положень ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виправної інспекції; повідомляти органи кримінально-виправної інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1