overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
Справа
№ 5-109/2007 року
ПОСТАНОВА

31 жовтня 2007року
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.

секретаря Бабій О.М.

з участю прокурора Костирєвої О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Івано-Франківську справу за поданням начальника МРВ КВІ УДДУ ПВП в Івано-Франківській області про
умовно-дострокове звільнення від подальшого
відбування покарання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., жителя АДРЕСА_1.

засудженого 21.03.2006 року Долинським районним судом за
ст. 190 ч.1, 15-364 ч.1, 70 КК України до 2 років виправних робіт з
відрахуванням в дохід держави 20% заробітку щомісячно з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський обов'язків строком на 2
роки, -

встановив:

Постановою Івано-Франківського
міського суду від 20 червня 2007 року ОСОБА_1 умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у вигляді виправних робіт, мотивуючи тим, що він,
відбуваючи покарання, характеризувався позитивно. Відбував покарання у ВАТ
«Прикарпаттяобленегро» із 01.05.2006 року на посаді інженера-аналітика.
По місцю роботи характеризувався добросовісним та ініціативним працівником.

19.10.2007 року до Івано-Франківського міського суду поступила
заява від ОСОБА_1 з проханням повторно розглянути подання начальника МРВ КВІ
УДДУ ПВП м. Івано-Франківська від 07.05.2007 року та умовно-достроково
звільнити його від додаткового відбування покарання, щодо позбавлення права
обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарський обов'язків, призначеного
вироком Долинського районного суду від 21.03.2006 року.

В судовому засіданні представник МРВ КВІ УДДУ ПВП
підтримав подання із зазначених в ньому мотивів.

Сам засуджений ОСОБА_1. просив умовно-достроково
звільнити його від відбування додаткового покарання.

Прокурор не заперечив проти задоволення подання.

Вислухавши засудженого, представника інспекції, думку
прокурора, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до
задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи,
засуджений ОСОБА_1., відбуваючи покарання характеризується позитивно. По місцю роботи характеризується добросовісним
та ініціативним працівником. Станом на
07.05.2007р. відпрацював 1 рік 3 робочих днів виправних робіт, що
становить більшу половину строку покарання.

На підставі ст.ст. 81 КК України та керуючись ст.407 КПК
України, суд, -

постановив:

Подання Начальника МРВ КВІ УДДУ ПВП м. Івано-Франківська
від 07.05.2007року задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 умовно-достроково
від відбування додаткового покарання, щодо позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський обов'язків,
призначеного вироком Долинського районного суду
від 21.03.2006 року, що залишилось і станом на 07.05.2007 року становить більшу
половину строку покарання.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 7-ми діб через Івано-Франківський міський
суд.
Справа №5-382/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25»
жовтня 2007 року Сокирянський
районній суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді: Побережної О.Д.

при
секретарі: Гончар
ATI.

з участю
прокурора: Чернушка А.Е.,

представника СВК
№ 67 Микитюк В.В.

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни справу за поданням начальника
Сокирянськоі виправної колонії №67 (далі СВК-67) та голови спостережної комісії
про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням
ОСОБА_1, -

встановив:

Начальник
Сокирянськоі виправної колонії №67 та голова спостережної комісії звернулися до
суду з поданням про можливість заміни невідбутої частини покарання у вигляді
позбавлення волі на більш м'яке у вигляді виправних робіт ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, засудженого 16.10.1995 року судовою колегією
в кримінальних справах Одеського обласного суду за ст. 93 п.п. «а», «г»,
ст. ст. 142 ч.3, 42 КК України до 15 років позбавлення волі.

Заслухавши
засудженого, який не висловив заперечень
та представника СВК-67, який підтримав
подання, враховуючи думку прокурора, суд вважає,
що воно підлягає до задоволення.

В
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 засуджений за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, на даний час відбув більше 2/3 строку. За час
перебування в СІЗО допустив одне порушення встановленого режиму утримання.
Стягнення погашене у встановленому порядку. Мав 3 заохочення. До СВК №67 прибув
05.06.1997 року. Під час відбування покарання в установі допустив одне
порушення встановленого режиму утримання. Стягнення погашено у встановленому
порядку. Мав 14 заохочень. За постановою начальника СВК-67 переведений до
дільниці соціальної реабілітації при СВК - 67. Працевлаштований на виробництві
колонії різноробочим, сумлінно
відноситься до праці, у повному обсязі
виконує свої трудові обов'язки. Характеризується позитивно. Підтримує зв'язок з
рідними. У вчиненому злочині розкаюється. Після звільнення має намір проживати
за адресою: АДРЕСА_1 та буде працевлаштований до ФЛП ОСОБА_2 експедитором.

Встановлені
обставини свідчать про те, що засуджений
ОСОБА_1 став на шлях виправлення і йому може бути замінена не відбута частина
покарання у вигляді позбавлення волі більш м'яким покаранням у вигляді
виправних робіт, в межах строків, установлених для даного виду покарання.

На підставі ст. 82
КК України, керуючись ст. 407 КПК України, суд, -

постановив:

Подання
начальника Сокирянськоі виправної колонії №67 та голови спостережної комісії
-задовольнити.

Замінити
ОСОБА_1 невідбуту частину покарання,
призначену вироком судової колегії в кримінальних справах Одеського
обласного суду від 16.10.1995 року у вигляді позбавлення волі строком 1 (один)
рік 11 (одинадцять) місяців 10 (десять) днів більш м'яким покаранням у вигляді
виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20 % його
заробітку.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 діб з
дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.
Справа 1-176
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада
2007 року

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі : головуючого Покатілова О.Б. при секретарі
Чивчиш О.В. з участю прокурора Супрунова М. В. захисника ОСОБА_2. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1 за ст. . 162 ч.1 КК України, -

встановив:

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. обвинувачується
в наступному.

ОСОБА_1.
20 жовтня 2006 року близько 15 год., будучи неповнолітнім,
з метою таємного викрадення чужого майна прибув до АДРЕСА_1При цьому
підсудний розумів, що проникнувши таким
чином до вказаної кімнати, яка являється
житлом , він проникає незаконно , чим порушує право гр.-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
недоторканість житла. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого
майна, ОСОБА_1. через вибиті ним двері
вказаної вище кімнати проник до її приміщення,
звідки таємно викрав чуже майно та гроші, які належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на загальну
суму 300 грн., після чого з викраденими
коштами та майном з місця вчинення злочину зник.

Таким
чином органами досудового слідства дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ст. . 162 ч.1 КК України, як незаконне проникнення до житла особи. При
цьому органами досудового слідства відносно підсудного ОСОБА_1 в порушенні
кримінальної справи за ст. . 185 ч.3 КК
України було відмовлено в зв'язку з відсутністю складу вказаного злочину. В
судовому засіданні, до початку судового
слідства, підсудним було заявлено
клопотання про закриття даної кримінальної справи відносно нього в зв"язку
з актом амністії, оскільки на час
вчинення злочину він був неповнолітнім,
вину у скоєнні злочину визнав повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та захисника. вважає
заяву такою, що підлягає
задоволенню, а справу закриттю, оскільки покарання за злочин, передбачений
ст. 162 ч.1 КК України, може бути призначено у вигляді позбавлення
волі на строк не більше 5 років,
підсудний скоїв злочин до набрання законної сили Законом України
"Про амністію" від 19 квітня 2007 року, на час вчинення злочину підсудний був
неповнолітнім (він народився 09 червня 1989 року), раніше підсудний до кримінальної
відповідальності не притягувався.

Керуючись ст. 1
п. "а" Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005
року. 237, 244, 248, 6
п.4 КПК України, -

постановив:

Кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. . 162 ч.1 КК України закрити за
Законом України "Про амністію" від 19 червня 2007 року.

Міру
запобіжного заходу відносно підсудного у вигляді тримання під вартою
скасувати, звільнивши його з-під варти в
залі суду.

Цивільні
позови потерпілих ОСОБА_3на суму 500 гри. та ОСОБА_4на суму 500 грн. залишити
без розгляду, роз'яснивши потерпілим
можливість пред'явлення такого позову в порядку цивільного судочинства.

Постанова
може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський
районний суд протягом 15 діб.
Справа № 5
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді
Леон О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

з участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника
установи: Кучерук С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про зміну примусових
заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2, 1963 року народження, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.04.2002 року ОСОБА_2. направлена на примусове лікування в
психіатричну лікарню з суворим
наглядом за те, що вона нанесла тяжкі тілесні
ушкодження, внаслідок яких настала смерть громадянина.

У заяві лікаря-психіатра, до якого
доданий висновок
комісії лікарів-психіатрів акт № 291 від 19.02.2008 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2. страждає
розумовою відсталістю в ступені помірно вираженої дебільності. Внаслідок проведеного
лікування стан здоров'я ОСОБА_2. поліпшився та у теперішній час вона
особливої соціальної небезпеки не представляє,
в примусовому лікуванні в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не
потребує. Тому для подальшого примусового лікування і проведення
реабілітаційних заходів може бути переведена
у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Обговоривши заяву, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2. у теперішній час особливої соціальної небезпеки не зумовлює,
психічний стан хворої поліпшився, тому лікування у психіатричній
лікарні з суворим наглядом не
потребує.

На основі викладеного і керуючись
ст. 422 КПК України і ст. 19, 22
Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом задовольнити.

Змінити примусові заходи медичного характеру
відносно ОСОБА_2 і перевести її для подальшого примусового
лікування в психіатричну лікарню із
звичайним наглядом.

На постанову може бути подана апеляція в
15-денний строк з моменту оголошення в апеляційний суд через Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: О.Я. Леон
Справа № 5 - 817/2008 рік
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2008 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді Леона О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

за участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника
установи: Лісової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_2, 1957
року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві лікаря-психіатра, до якого прикладений
висновок комісії
лікарів-психіатрів від 23.04.2008 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2. страждає шизофренією параноїдною
формою і за своїм психічним станом підлягає подальшому перебуванню на
примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2. страждає тяжким
психічним розладом і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для
нього і навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових
заходів медичного характеру,
призначених постановою Василівського районного суду Запорізької області від
05.10.2005 року відносно ОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана апеляція протягом 15 діб.

Суддя:
Справа № 5 - 2170/2007 рік
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді Леона О.Я.

при секретарі:
Марчук М.В.

за участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника
установи: Кучерук С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносноОСОБА_2, 1975
року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві
лікаря-психіатра, до якого прикладений
висновок комісії
лікарів-психіатрів від 11.10.2007 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2. страждає шизофренією простою формою і
за своїм психічним станом підлягає подальшому перебуванню на примусовому
лікуванні в психіатричній лікарні із
суворим наглядом.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2. страждає тяжким психічним розладом і здійснив дії, які
являють собою безпосередню небезпеку для нього і навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових
заходів медичного характеру,
призначених постановою Керченського міського суду АРК від 30.08.2005 року
відносноОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана апеляція протягом 15 діб.

Суддя:
О.Я. Леон
Справа №1-П-30 2007 рік
ПОСТАНОВА

про звільнення від
кримінальної відповідальності

у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до

кримінальної відповідальності

21
листопада 2007 року Кіцманський
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючої
- судді Литвинюк І.М.

при
секретарі - Цвіркун І.В.

з участю
прокурора - Марочко Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіцмань кримінальну справу № К-92-2203,
яка надійшла в порядку ст. ст.
7, 130 КПК України для вирішення
питання про її закриття в зв'язку із закінченням строків давності притягнення
особи до кримінальної відповідальності,
-

ВСТАНОВИВ:

29
жовтня 2007 року до Кіцманського районного суду надійшла кримінальна справа №
К-92-2203, яку було порушено 11.10.1992
року за ознаками злочину,
передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України. В ході розслідування
даної кримінальної справи було встановлено,
що 09 жовтня 1992 року, приблизно
з 00 до 10 год., в с. Реваківці
Кіцманського району Чернівецької області на автомобільній дорозі сполученням
„Снятин-Чернівці, невідома особа, керуючи невстановленим автомобілем, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_1., в результаті чого останній від отриманих
тілесних ушкоджень помер.

10.11.1992
року досудове слідство по даній справі було зупинено на підставі ст.
206 п.3 КПК України до встановлення осіб, які вчинили даний злочин, а 15.10.2007 року - було відновлено та склад
злочину дій невстановлених осіб було перекваліфіковано зі ст.
215 ч. 2 КК України на склад злочину,
передбачений ст. 286 ч. 2 КК України у зв'язку з вступом в
законну силу в 2001 році нового Кримінального кодексу України.

Відповідно
до п. 5 ст. 12 КК України "тяжким є злочин, за який передбачене покарання у виді
позбавлення волі не більше десяти років".

Відповідно
до ч. 1 п. 4 ст. 49 КК України "особа звільняється від
кримінальної відповідальності, якщо з
дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 10 років -
у разі вчинення тяжкого злочину".

Враховуючи
те, що з моменту вчинення
невстановленими особами даного злочину минуло 15 років та 6 днів, строки давності, як передбачено ч. 2, 3
ст. 49 КК України, в ході досудового слідства не зупинялися і
перебіг строків давності не відновлювався,
суд вважає, що дана кримінальна справа
підлягає закриттю у в зв'язку з закінченням строків давності.

2

Керуючись ст. 49 КК
України, ст. ст. 11
, 248 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу за № К - 92 - 2203
провадженням закрити в зв'язку з закінченням строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності.

На
постанову може бути подана апеляція протягом 7 діб з дня її винесення до
апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.
Справа № 5 -
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді Леона О.Я.

при секретарі:
Марчук М.В.

за участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника
установи: Кучерук С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву
лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_2, 1971 року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві лікаря-психіатра,
до якого прикладений висновок комісії лікарів-психіатрів від 11.10.2007 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2. страждає
шизофренією, параноїдною формою, і за своїм психічним станом підлягає
подальшому перебуванню на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Обговоривши заяву, заслухавши
учасників процесу і перевіривши
матеріали справи, суд вважає,
що заява підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2. страждає тяжким психічним
розладом і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього і
навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування
примусових заходів медичного характеру,
призначених постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від
01.09.2004 року відносно ОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана
апеляція протягом 15 діб.

Суддя:
О.Я. Леон
Справа № 5- 93
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12
лютого 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді
Леона О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

з участю прокурора: Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника установи:
Шибко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву
лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_2, 1969 року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві лікаря-психіатра, до
якого прикладений висновок
комісії лікарів-психіатрів акт від 23.01.2008 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2 страждає
олігофренією і за своїм психічним станом підлягає подальшому перебуванню на
примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2 страждає тяжким психічним розладом і здійснила дії, які
являють собою безпосередню небезпеку для неї і навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових
заходів медичного характеру,
призначених постановою Яготинського районного суду Київської області від
09.12.2005 року відносно ОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана
апеляція протягом 15 діб.

Суддя: О.Я.
Леон
Справа № 5- 162
П О С Т А Н О В А

7 лютого 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді
Леон О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

з участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1

представника
установи: Попруженко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_2, 1976
року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві лікаря-психіатра, до
якого прикладений висновок
комісії лікарів-психіатрів акт від 24.01.2008 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2 страждає глибокою
розумовою відсталістю в ступені ідіотії, і за своїм психічним станом підлягає
подальшому перебуванню на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2 страждає тяжким психічним розладом і здійснив дії, які являють
собою безпосередню небезпеку для нього і навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових
заходів медичного характеру,
призначених постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від
27.09.2006 року відносно ОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана
апеляція протягом 15 діб.

Суддя: О.Я. Леон
Справа № 5- 140
П О С Т А Н О В А

7 лютого 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді
Леон О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

з участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:
ОСОБА_1.

представника
установи: Евтушенко
Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_2, 1962
року народження, -

ВСТАНОВИВ:

У заяві лікаря-психіатра, до
якого прикладений висновок
комісії лікарів-психіатрів від 22.01.2008 року ставиться питання про те, що ОСОБА_2 страждає
хронічним маячним розладом, і за своїм психічним станом підлягає подальшому
перебуванню на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_2 страждає тяжким психічним розладом і здійснив дії, які являють
собою безпосередню небезпеку для нього і навколишніх.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України і ст. ст. 19, 22 Закону України «Про
психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових
заходів медичного характеру,
призначених постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.06.2002
року відносно ОСОБА_2 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

На постанову може бути подана
апеляція протягом 15 діб.

Суддя:
О.Я. Леон