Справа № 1-5/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у
складі:

головуючого -
судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при
секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю
прокурора БЛАЖКА А.П., потерпілого і цивільного позивача П., потерпілих В., Ц.,
захисників підсудного - адвоката ОСОБА_1 і законного представника
неповнолітнього підсудного К., цивільного відповідача С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню
неповнолітнього

К., ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця
м. М., Кіровоградської області, громадянина України, українця, з базовою
загальною середньою освітою, учня 1-го курсу М. СПТУ № 16, нежонатого, раніше
судимого 18.07.2006 р. Маловисківським районним судом за ч. 2 ст. 289 КК
України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з
випробуванням порядком ст. 75 КК України з іспитовим терміном 2 роки, який
проживає з батьками по вул. Ч.,

у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

суд визнав доведеним, що:

03 вересня 2006
року близько 18 години неповнолітній підсудний К., з метою вчинення
крадіжки чужого майна, із корисливих спонукань, за попередньої змовою з малолітніми
А., І., котрі не досягли віку, з якого можлива кримінальна відповідальність,
групою осіб, прийшли до храму ікони Божої Матері “Скоропослушниці”, що
розташований по вул. Ж., у м. М., Кіровоградської області.

Розбивши дві шибки у вікні храму, підсудний К.
запропонував малолітнім викрасти звідти гроші та інше майно. Проте сестри А.,
І. відмовились від такої пропозиції і усі порозходилися додому.

Того ж дня, 03.09.2006
р. (точний час досудовим слідством не встановлений), малолітні А. та І.
повернулися до храму і через вікно, у якому вже було розбито шибки, проникли
усередину, звідки таємно викрали: 4 пляшки вина “Кагор” на загальну суму 67,20
грн., 15 срібних ланцюжків загальною вартістю 761,40 грн., 10 срібних хрестиків
на загальну суму 367,20 грн., 10 свічок загальною вартістю 50 грн., а також
гроші у сумі 10 грн., завдавши майнової шкоди на загальну суму 1.255,80 грн.

10 жовтня 2006 р. близько 2 години ночі неповнолітній К.,
з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих спонукань, за попередньої
змовою з малолітнім С., котрий не досягнув віку, з якого можлива кримінальна
відповідальність, групою осіб, прийшли до гаража, який розташований по вул. К.,
у м. М. Зірвавши дверні запори, підсудний таємно проник до приміщення, звідки
вони викрали мопед “Карпати” вартістю 353,50 грн. та велосипед “Ардіс” за 350
грн., спричинивши потерпілому П. майнової шкоди на загальну суму 703,50 грн.

11 жовтня 2006
р. приблизно о 17 годині підсудний К., з метою вчинення крадіжки чужого майна,
із корисливих спонукань, за попередньої змовою з малолітнім С. групою осіб,
через вікно проникли до будинку З., що розташований по провул. Я., у м. М.,
звідки таємно викрали: золоті: ланцюжок вартістю 314,50 грн., хрестик за 170
грн., обручку за 380 грн., 5 коронок на загальну суму 95 грн., срібний хрестик
з ланцюжком за 44 грн., гроші у сумі 106 грн., завдавши потерпілій майнової
шкоди на загальну суму 1.109,50 грн.

29 жовтня 2006
р. близько 01 години ночі підсудний К., з метою вчинення крадіжки чужого майна,
із корисливих спонукань, за попередньої змовою з малолітнім С. групою осіб,
через отвір у даху проникли до господарського приміщення Ц., що розташоване по
вул. П., у м. М., звідки таємно викрали скутер “Ямаха” вартістю 2.340 грн.,
заподіявши потерпілій майнової шкоди на вище згадану суму.

Висновки суду
про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного, потерпілих, свідків, висновках експерта, протоколах слідчих дій та
інших документах.

Підсудний К.
власну винуватість у скоєнні вище зазначених злочинів не визнав і пояснив, що
він чужого майна не викрадав.

За епізодом
крадіжки з храму лише жартома запропонував малолітнім дівчатам вчинити
розкрадання.

Суд відкидає
заперечення неповнолітнього підсудного, оскільки вони спростовуються зібраними
у справі доказами.

Так, у
судовому засіданні 29.12.2007 р. К. визнав себе винуватим за епізодами крадіжок
10.10.2006 р. та 29.10.2006 р.

До того ж під
час досудового слідства він підтвердив у ході пред'являення обвинувачення
20.11.2006 р., що пропонував малолітнім “залізти” до приміщення церкви, а
29.01.2007 р. - що 29.10.2006 р. разом зі С. викрали скутер у Ц. (т. 2, а. с.
119-120).

Окрім цього,
вина підсудного підтверджується сукупністю наступних доказів:

Потерпілий і цивільний позивач П., потерпілі В., Ц.,
З. підтвердили
усі факти інкримінованих крадіжок та розмір завданої їм майнової шкоди.
Проте В., Ц., З. не побажали стягувати з винуватих заподіяних збитків (т.
2, а. с. 15-17).

Суд вважає
показання вище згаданих осіб правдивими, бо вони послідовні, логічні та
узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема:

протоколами
огляду місця події 04.09.2006 р., 08.09.2006 р., 10.10.2006 р., 11.10.2006 р.,
29.10.2006 р., які підтверджують обставини проникнення до житла З. та інших
приміщень потерпілих, де зберігалося викрадене майно, виявлення та вилучення
працівниками міліції частини викраденого у винних та інших осіб (т. 1, а. с.
126-128, 166, т. 2, а. с. 4, 31);

протоколами виїмки
та огляду вилучених слідчими органами предметів (т. 2 а. с. 39, 83);

висновками
експерта і довідками про вартість викраденого (т. 1, а. с. 171, т. 2, а. с.
11-12, 88-89, 93-95, 99-100, 105-107);

розписками В., Ц., З., П. про повернення
їм власних речей (т. 1, а. с. 176, т. 2, а. с. 18, 37).

Свідки П., Ч.,
малолітні свідки С., А., І. пояснили у суді, що підсудний дійсно причетний до
інкримінованих крадіжок.

Суд вважає
показання вище згаданих свідків правдивими, бо вони узгоджуються з їхніми
показаннями у ході досудового слідства, показаннями потерпілих та іншими
доказами у справі.

Сукупність
вище зазначених доказів, їх оцінка переконують суд, що К. скоїв таємне
викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою
групою осіб і поєднане з проникненням у житло З. та
приміщення потерпілих П. і Ц.

Тому його дії
потрібно кваліфікувати за цими епізодами за ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім цього,
органи досудового слідства обвинувачують підсудного у тому, що 03.09.2006 року близько 18 години неповнолітній К., з
метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих спонукань, за попередньої
змовою з малолітніми А., І. групою осіб прийшли до храму ікони Божої Матері
“Скоропослушниці”.

Розбивши дві
шибки у вікні храму підсудний К. запропонував малолітнім викрасти звідти гроші
та інше майно. Проте сестри А., І. відмовились від такої пропозиції і усі
порозходилися додому.

Того ж дня
малолітні А., І. повернулися до храму і через вікно, у якому було розбито
шибки, проникли усередину, звідки таємно викрали майно загальною вартістю
1.255,80 грн.

У судовому
засіданні підсудний власну винуватість за цим епізодом не визнав і пояснив, що
лише розбив дві шибки у вікні храму, проте потім добровільно відмовився від
скоєння злочину і лише жартома запропонував малолітнім викрасти звідти майно.

Як пояснили у
суді свідки А., І., спочатку вони дійсно домовилися викрасти майно з церкви
групою осіб. Проте коли підсудний К. розбив шибки і запропонував їм проникнути
через вікно у приміщення, щоб викрасти звідти гроші та інше майно, оскільки
особисто не міг скористатися таким малим отвором, вони злякалися
відповідальності за крадіжку і тому відмовилися від початкових намірів,
внаслідок чого усі порозходилися додому. У подальшому вони (сестри А., І.) з
власної ініціативи викрали майно з храму.

Ураховуючи наведене, суд вважає за потрібне
перекваліфікувати вчинене підсудним К. за епізодом викрадення майна із храму з
ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як замах на
таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб та поєднане з проникненням у приміщення, оскільки спочатку
він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але
його не було закінчено з причин, які не залежали від волі винного: малолітні
А., І. категорично відмовилися виконувати пропозицію підсудного, а особистно
він не мав об'єктивної можливості проникнути до храму через невеликий отвір.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що
згаданими злочинами була заподіяна шкода на загальну суму: 703,50 грн. потерпілому П.;
1.109,50 грн. потерпілій З.; 2.340 грн. потерпілій Ц. та 1.255,80 грн. потерпілому
В.

Під час
досудового слідства завдана шкода була частково відшкодована підсудним шляхом
повернення викраденого у натурі. Тому суд зараховує вказане майно в рахунок
відшкодування заподіяних крадіжкою збитків.

Окрім цього,
потерпілі З., Ц. і В. не побажали
пред'являти позов у суді.

В той же час
потерпілий П. вимагає стягнути
з цивільних відповідачів спричинені збитки у розмірі 350 грн.

Цивільний відповідач С. визнала
позов повністю, а підсудний та його законний представник К. категорично
заперечували проти його задоволення.

Суд вважає, що
потерпілий довів заподіяння майнової шкоди у вище згаданому розмірі на підставі
вже наведених раніше доказів і тому вирішує задовольнити позов повністю (ст.
ст. 1166, 1178-1179 ЦК України).

При
призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння ним
тяжких злочинів, а також особу К., який раніше вже притягувався до кримінальної
відповідальності за скоєння умисного злочину, за постановою Маловисківського
районного суду від 26.10.2006 р. було оголошено розшук засудженого, а також
скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, за місцем
постійного проживання та навчання
зарекомендував себе негативно, має задовільні житлово-побутові умови (т. 1, а.
с. 45, 49, 51, 54, т. 2, а. с. 121-129).

При
призначенні підсудному покарання обставинами, які його пом'якшують, суд визнає
добровільне відшкодування частини заподіяних збитків та вчинення злочину
неповнолітнім (пп. 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України).

Ураховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи: умови його життя та
виховання, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, суд
дійшов висновку про неможливість виправлення підсудного К. без відбування
покарання у вигляді позбавлення волі.

Оскільки
інкримінований злочин було вчинено підсудним К. після постановлення вироку
Маловисківським районним судом про засудження за ч. 2 ст. 289 КК України до 5
років позбавлення волі без конфіскації майна, суд вважає за потрібне визначити
покарання за їх сукупністю шляхом часткового приєднання до покарання,
призначеним за новим вироком суду, невідбутої частини покарання, призначеного
за вироком згаданого суду від 18.07.2006 р., у виді 2 років позбавлення волі
(ч. 1 ст. 71 КК України).

За правилами ст. ст. 91, 93 КПК України суд повністю
покладає судові витрати, пов'язані з дослідженням речових доказів, на підсудного
(т. 2, а. с. 101, 107).

Керуючись ст.
ст. 1166, 1178-1179 ЦК України, ст. ст. 81, 321-324, 338, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

К. визнати
винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст.
15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення
волі строком на:

1) 4 (чотири) роки - за ч. 3 ст. 185 КК України;

2) 3 (три) роки - за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення
менш суворого покаранням більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 4 (чотири) роки.

За правилами
ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, суд
частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Маловисківського
районного суду від 18 липня 2006 р. у виді 2 (двох) років позбавлення волі та
призначає для відбування остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення
волі.

До набранням
вироком законної сили міру запобіжного заходу - взяття під варту - залишити без
зміни.

Строк
відбування покарання обчислювати з моменту затримання засудженого, тобто із 13
листопада 2006 року.

Зарахувати у
термін відбування покарання час затримання К. із 13 по 15.11.2006 р., тобто дві
доби, а також тримання під вартою із 15.11.2006 р. до розгляду справи в суді в
календарному обчисленні.

Позов
потерпілого П. до К. та цивільного відповідача С. про стягнення завданих
розкраданням збитків задовольнити повністю.

Стягнути із
засудженого К. та цивільного відповідача С. на користь потерпілого П. по 175
(сто сімдесят п'ять) гривень з кожного.

У разі
відсутності у неповнолітнього К. майна, достатнього для відшкодування завданої
шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному
обсязі його батьками: Ю. та Я. у рівних частинах кожним.

Повністю
покласти судові витрати, пов'язані з дослідженням речових доказів, на
засудженого і стягнути з К. 50 (п'ятдесят) гривень на користь Кіровоградської
регіональної торгово-промислової палати, а також 100 (сто) гривень на користь
Науково-дослідного консалтингового підприємства “Є.”.

Речові
докази, після набрання вироком законної сили:

скутер
“Ямаха”, який належить потерпілій Ц. та перебуває у неї на зберіганні;

золоті
ланцюжок та хрестик, що належать потерпілій З. і передані їй для зберігання;

мопед
“Карпати”, який належить потерпілому П. та перебуває у нього на зберіганні;

8 срібних
ланцюжків, 10 срібних хрестиків, котрі належать потерпілому В. і передані йому
для зберігання, - залишити зазначеним власникам;

зарядний
пристрій до мобільного телефона, металевий лом, кусачки, які перебувають у
кімнаті зберігання речових доказів М. РВ УМВС України в Кіровоградській
області, - знищити.

Апеляція
на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської
області через Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту
його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же термін
з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО