Справа №1-171/07
ВИРОК

іменем України

смт. Кегичівка 11 жовтня 2007 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді
Криворотова СВ.,
при секретарі Куст Н.М., з участю прокурора Новікова Ю.О., підсудного ОСОБА_1., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу, за якою

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с Перещепімо Новомосковського району Дніпропетровської області, українець,
громадянин України, освіта середня, неодружений, військовозобов'язаний, не
працює, інвалідності не має, проживає АДРЕСА_1, засуджений 11.02.1997 р.
Первомайським міським судом за ч.1 ст. 229-6 КК України до 2 р. п/в, по
постанові Балакліївського районного суду від 17.09.98 р. звільнений 18.09.1998
р. на підставі ст.3 Закону України "Про амністію" від 24.07.1998 p.; 16.07.2001 p. Кегичівським районним
судом за ч.3 ст. 140 КК України, із застосуванням ст. 44 КК України до 1 р. 6
міс. п/в; 07.08.2002 р. звільнений постановою Дзержинського районного суду м.
Харкова умовно-достроково на невідбутий строк 03 міс. 12 днів; 26.02.2004 р.
Кегичівським районним судом за ч.2 ст. 309 КК України до 2 р. п/в, зі
звільненням від відбування покарання; 08.02.2005 р. Кегичівським районним судом
за ч.3 ст. 185 КК України до 3 р. п/в, із встановленням іспитового строку в 1
рік. 6 міс, покарання відбув,

обвинувачується за ст. 297 КК України, -ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2007 p., приблизно о 6 год.,
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
порушуючи моральні устої суспільства щодо поваги до померлих та місця їх
поховання, здійснив наругу над могилою воїнів ВВВ, розташованою в смт. Чапаеве
Кегичівського району Харківської області, звідки викрав 6 чавунних плит
вартістю 20 грн. кожна, чим спричинив власнику - Чапаєвській селищній раді
збитки в сумі 120 грн.

У судовому засіданні, у пред'явленому обвинуваченні за ст. 297 КК України
підсудний винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився і пояснив:

08 серпня 2007 p., приблизно о 6 год.
ранку пішов до могили воїнів ВВВ, розташованої в смт. Чапаеве Кегичівського району. Там зняв 6 чавунних плит, що лежали у підніжжя
пам'ятника. Відніс 2 плити ОСОБА_2 і продав за 12 грн., де решту подів, не
пам'ятає, оскільки був дуже п'яний. Про те, що вчинив крадіжку нікому не
говорив, збитки відшкодував, у вчиненому розкаюється, збитки повністю
відшкодував. У судовому засіданні досліджено:

· постанови про визнання та долучення до справи речових доказів, 2 чавунних
плити, розміром 0,5x0,5 м, здані на зберігання до Кегичівського РВ та довідка про
те, що вони знаходяться на балансі Чапаєвської селищної ради Кегичівського
району Харківської області (а.с.7,22,23);

· довідка про судимості підсудного, копії вироків від 26.02.2004 р. про
засудження його за ч.2 ст. 309 КК України, від 08.02.2005 р. за ч.3 ст. 185 КК
України, довідка про умовно-дострокове його звільнення (а.с.31, 36-40);

· довідка та довідка - характеристика, відповідно до яких ОСОБА_1, проживає
разом із матір'ю, не працює, має схильність до вживання спиртних напоїв,
крадіжок, веде аморальний спосіб життя (а.с.32,33).

· копія анкетних даних підсудного (а.с.34).,

· довідки про те, що на психіатричному обліку він не перебуває, перебуває на
обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом - наркоманія (а.с.41-42),

· квитанція про відшкодування завданих збитків №49.

За ініціативою та згодою інших учасників процесу, суд, керуючись ст. 299
КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки
вони ніким не оспорюються.

Заслухавши пояснення підсудного, дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що пред'явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що підсудний здійснив наругу над могилою воїнів ВВВ
та викрав чавунні плити з її підніжжя отже, дії його правильно кваліфіковані за
ст. 297 КК України.

Суд виходить з того, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен
зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не
посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а також ст.2 КПК
України, згідно з якою кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до
відповідальності.

Призначаючи покарання у межах закону за скоєння цього злочину, береться до
уваги, що він є середньої тяжкості. Суд враховує також особу підсудного, який
характеризується негативно, у вчиненому щиро розкаюється, раніше був
засуджений, не працює, веде аморальний спосіб життя. Зазначені відомості, що
характеризують як обставини злочину, так і особу підсудного, у сукупності
свідчать про наявність підстав для незастосування такого передбаченого санкцією
статті Кодексу виду покарання, як штраф, арешт чи обмеження волі.

Як обставини, що пом'якшують покарання, відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.66
КК України, визнається щире каяття та добровільне відшкодування завданого
збитку, що підтверджується поведінкою підсудного на досудовому слідстві та її
поясненням у судовому засіданні. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення
злочину у стані алкогольного сп"яніння, згідно з п.13 ч.1 ст. 67 Кодексу.

При таких умовах,
суд вбачає підстави для висновку про можливість застосування ст.75 КК України,
звільнивши підсудного від покарання з випробуванням та встановивши іспитовий
строк. Водночас, з метою посилення впливу призначеного покарання та контролю за
його відбуванням, визнано доцільним покласти на підсудного обов'язки, які
обмежують його права на зміну місця проживання або роботи, згідно з п.2 п.3 ч.1
ст. 76 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 81 КПК України, речовий доказ по справі - 2
чавунних плити, розміром 0,5x0,5 м, що знаходяться на зберіганні у Кегичівському
РВ, підлягає поверненню законному володільцю.

Підстав для
зміни запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд суд не знаходить.

Керуючись ст.
323, 324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 297 КК України
і призначити йому покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на два
роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання
з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в три роки. Згідно з п.
2 та п.3 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та повідомляти їх про зміну свого місця
проживання або роботи.

Речовий доказ по справі - 2 чавунних плити, що знаходяться на зберіганні у
Кегичівському РВ повернути у власність Чапаєвської селищної ради Кегичівського
району Харківської області.

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком чинності, залишити попередню -
у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через
Кегичівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Вирок
віддруковано в нарадчій кімнаті.