Справа № 1-кп/593/104/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2013 р. Бережанський
районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді
Музики Я.М.

при секретарі
Науменко О.О.

з участю:

прокурора
Бурика О.М.

обвинуваченої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду у
стадії підготовчого судового
засідання обвинувальний акт у
кримінальному провадженні, внесеному
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000424 від 12.11.2013
року і угоду про визнання винуватості,
стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Калуш,
Івано-Франківської області, жительки
АДРЕСА_1, громадянки України, українки,
вдови, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У Бережанській центральній
районній клінічній лікарні за адресою:
вул. Степана Бандери, 21 м. Бережани,
протягом 2011-2013 років здійснюється
діяльність щодо придбання, зберігання,
перевезення, знищення, використання
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів на підставі
Ліцензій про придбання, зберігання,
перевезення, знищення, використання
наркотичних засобів (списку І таблиці
ІІ та списку І таблиці ІІІ),
психотропних речовин (списку 2 таблиці
ІІ та списку 2 таблиці ІІІ), прекурсорів
(списку І таблиці ІV та списку 2 таблиці
ІV) Переліку наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів,
виданої державною службою України з
контролю за наркотиками.

В період з 01 січня 2012 року до 02
січня 2013 року сімейний лікар
поліклінічного відділу Бережанської
центральної районної комунальної
лікарні ОСОБА_1, яка не була включена до
списку лікарів лікарні, які мають право
виписки рецептів на спеціальних
рецептурних бланках Форми №3 протягом
2012 року, згідно журналу обліку
спеціальних рецептурних бланків для
виписування наркотичних та
психотропних лікарських засобів в
Бережанській ЦРКЛ отримала 7
рецептурних бланків, а саме: 22.05.2012 року
- один бланк №011006, 29.08.2012 року - 2 бланки
№064008 та №064009, 05.09.2012 року - 3 бланки
№29, 02.11.2012 року - один бланк №0164103.
Вказані рецептурні бланки використані
ОСОБА_1 у 2012 році на призначення хворим
лікарських засобів, що містять
психотропні речовини.

02 січня 2013 року ОСОБА_1 призначена
на посаду сімейного лікаря відділення
загальної практики - сімейної медицини
з обслуговування сільських жителів,
згідно наказу керівника КЗ
«Бережанський ЦПМСД» №12-к та подальше
виписування рецептів на спеціальних
рецептурних бланках Форми №3 не
входило в перелік її посадових
інструкцій.

Згідно вказівки в.о. міністра МОЗ
№3.09-1/13-32.4/139 від 03.01.2013 року ОСОБА_7
ліцензування новоствореного КЗ
«Бережанський ЦПМСД», на медичну
практику повинно було проводитися
протягом 3-ох місяців після юридичної
реєстрації. За центром на період від
дати юридичної реєстрації до дати
отримання ліцензії на медичну практику
зберігається право на придбання,
використання наркотичних,
сильнодіючих препаратів та
прекурсорів, тобто до 02.04.2013 року.

19 липня 2013 року ОСОБА_1, працюючи
на посаді сімейного лікаря відділення
загальної практики - сімейної медицини
з обслуговування сільських жителів КЗ
«Бережанський ЦПМСД», достовірно
знаючи, що вона позбавлена права
виписування рецептів на спеціальних
рецептурних бланках Форми №3, за
проханням медсестри загальної
практики - сімейної медицини КЗ
«Бережанський ЦПМСД» ОСОБА_3, виписала
такий рецепт хворій ОСОБА_4, яка
проживає не на її дільниці
обслуговування, на право придбання у
Бережанській обласній комунальній
центральній районній аптеці №6
психотропного лікарського засобу
«Феназепам», що містить психотропну
речовину «Феназепам», яка згідно
таблиці № 3 списку № 2 Постанови
Кабінету Міністрів України № 770 від
06.05.2000 року відноситься до психотропних
речовин, обіг яких обмежено і стосовно
яких допускається виключення деяких
заходів контролю.

Так, 19 липня 2013 року медсестра
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 за вказівкою останньої
взяла у лікаря - психіатра Бережанської
ЦРКЛ ОСОБА_5 спеціальний рецептурний
бланк на право одержання лікарського
засобу, що містить наркотичну чи
психотропну речовину №205638, та який
ОСОБА_5, згідно журналу обліку бланків
рецептів Форми №3 отримала 25.05.2013 року у
старшої медсестри ОСОБА_6.

В подальшому, цього ж дня,
спеціальний рецептурний бланк №205638
ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 на вимогу
останньої. У отриманий рецептурний
бланк лікар сімейної медицини КЗ
«Бережанський ЦПМСД» ОСОБА_1
власноручно внесла відомості, які дали
право ОСОБА_4 придбати в Бережанській
обласній комунальній центральній
районній аптеці №6 психотропний
лікарський засіб «Феназепам» у
таблетках по 0,0005 мг. діючої речовини
«Феназепаму». Вказаний рецептурний
бланк ОСОБА_1 власноручно підписала та
поставила відтиск власної печатки,
який в подальшому передала хворій
ОСОБА_4, чим порушила вимоги наказу МОЗ
№ 11 від 21.01.2010 року «Про затвердження
порядку обігу наркотичних засобів,
психотропних речовин та прекурсорів у
закладах охорони здоров'я України»,
постанови Кабінету Міністрів України
№ 589 від 03.06.2009 року «Про затвердження
порядку провадження діяльності,
пов'язаної з обігом наркотичних
засобів, психотропних речовин і
прекурсорів та контролю за їх обігом».

Вищевказані умисні дії ОСОБА_1 органами
досудового слідства були
кваліфіковані за ч. 1 ст. 319 КК України,
за ознаками: незаконна видача рецепта
на право придбання психотропних
речовин в особистих інтересах.

У підготовчому судовому засіданні
прокурором та обвинуваченою було
надано суду угоду про визнання
винуватості, укладену 04 грудня 2013 року
між прокурором Бережанського району
Тернопільської області Буриком О.М.,
якому на підставі ст.37 КПК України
надані повноваження прокурора у
кримінальному провадженні за
№0000424, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань 12.11.2013
року та обвинуваченою у цьому
кримінальному провадженні ОСОБА_1

Згідно з даною угодою прокурор та
обвинувачена ОСОБА_1 дійшли згоди щодо
формулювання підозри, всіх істотних
для даного кримінального провадження
обставин та правової кваліфікації дій
обвинуваченої за ч.1 ст.319 КК України, а
обвинувачена у повному обсязі
сформульованої підозри повністю
визнала свою винуватість у вчиненні
даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди узгоджене
покарання, яке необхідно призначити
ОСОБА_1 за скоєння кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 319
КК України.

Прокурор в підготовчому судовому
засіданні зазначив, що при укладанні
угоди були дотримані всі вимоги і
правила КПК та КК України, а тому просив
затвердити зазначену угоду і
призначити обвинуваченій узгоджену в
угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального правопорушення
повністю визнала та просить суд
затвердити укладену між нею та
прокурором угоду і призначити
узгоджену в ній міру покарання, а також
зазначила, що розуміє надане їй законом
право, наслідки укладення та
затвердження угоди про визнання
винуватості, визначені ст. 473 КПК
України, характер пред'явленого
обвинувачення та вид покарання, який до
неї буде застосовано в результаті
затвердження угоди про визнання
винуватості та наполягає на
затвердженні угоди.

Заслухавши думку прокурора,
обвинуваченої, розглядаючи питання про
затвердження угоди, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст.469 КПК України, угода про
визнання винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена за ініціативою прокурора
чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст.469 КПК України, угода про
визнання винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам.

Як вбачається з обвинувального акту та
угоди про визнання винуватості ОСОБА_1
визнала себе винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.319 КК України, щиро
розкаялася, позитивно
характеризується за місцем роботи та
проживання, раніше до кримінальної не
притягувалася.

Крім цього, сторони погоджуються на
призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст.
319 КК України у виді шрафу в сумі 510
гривень із застосуванням ст. 69 КК
України.

При визначенні міри покарання
враховуються обставини, які його
пом'якшують, зокрема: щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину,
позитивна характеристика з місця
проживання та роботи, обвинувачена
раніше до кримінальної
відповідальності не притягувалася.

Суд, перевіривши умови укладання угоди
про визнання винуватості,
відповідність угоди, за змістом,
вимогам процесуального законодавства,
роз'яснивши та з'ясувавши в
обвинуваченої повного розуміння нею
процесуальних прав, добровільності та
істинності, а також відсутності
будь-яких обставин, які б примусили
ОСОБА_1 погодитися на підписання угоди
про визнання винуватості, характеру
висунутого щодо неї обвинувачення,
виду покарання та наслідки
постановлення вироку на підставі угоди
про визнання винуватості, дійшов
висновку про те, що у даному
провадженні можливо затвердити надану
угоду про визнання винуватості. При
цьому суд виходить з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого
обвинувачується ОСОБА_1 згідно ст.12 КК
України відноситься до злочину
середньої тяжкості. Обвинувачена щиро
покаялася, активно сприяла розкриттю
злочину, позитивно характеризується з
місця проживання та роботи, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувалася.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України,
враховуючи тяжкість злочину,
відсутність потерпілих від злочину
осіб, та у випадку завдання злочином
шкоди лише державним та суспільним
інтересам, може бути укладено угоду про
визнання винуватості між прокурором і
обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно
до ст.472 КПК України і має усі необхідні
реквізити та відомості, у тому числі
стосовно міри та виду узгодженого між
сторонами покарання та наслідків
невиконання угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду
сторонами підписано добровільно,
свідомо, без впливу будь-яких сторонніх
обставин чи факторів. Умови укладеної
угоди також не суперечать інтересам
суспільства, не порушують прав, свобод
чи інтересів сторін чи інших осіб. З
угоди також не вбачається обставин, які
б свідчили про очевидну неможливість
виконання обвинуваченою узятих на себе
за угодою зобов'язань.

Суд також вважає, що обставини, які
обтяжують і пом'якшують покарання, дані
про особу ОСОБА_1 характер
кримінального правопорушення та інші
обставини цілком враховані угодою про
визнання винуватості і знайшли своє
відображення в узгодженому
остаточному покаранні.

Суд вважає, що узгоджена
сторонами міра основного покарання
відповідає загальним правилам
призначення кримінальних покарань,
встановлених Загальною частиною
Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про можливість затвердження
угоди про визнання винуватості між
прокурором та обвинуваченою ОСОБА_1
та призначення обвинуваченій
узгодженої сторонами міри основного
покарання із застосуванням ст.69 КК
України, нижчого від найнижчої межі,
встановленої санкцією ч.1 ст. 319 КК
України у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави за
проведенння судової почеркознавчої
експертизи № 1-1268/13 від 27.11.2013 року 611
/шістсот одинадцять/ грн. 80 коп.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 04 грудня 2013 року
між прокурором Бережанського району,
Тернопільської області Буриком О.М. та
обвинуваченою ОСОБА_1 про визнання
винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про
визнання винуватості визнати ОСОБА_1
винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.319 КК України, за
вчинення якого призначити їй узгоджене
сторонами покарання із застосуванням
ст.69 КК України у виді 510 /п»ятсот
десять/ грн. штрафу в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави за
проведенння судової почеркознавчої
експертизи № 1-1268/13 від 27.11.2013 року 611
/шістсот одинадцять/ грн. 80 коп.

На вирок сторонами може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Тернопільської
областіі через Бережанський районний
суд протягом тридцяти днів з дня
проголошення вироку, але лише у
випадках, встановлених ст.ст 473, 394 КПК
України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то
вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Копію вироку після його проголошення
негайно вручити засудженому та
прокурору.

Суддя
Я.М.Музика