Дата документу Справа № 325/1398/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 325/22/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/319/15 Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 212, ч.1, 4 358 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу процесуального прокурора на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нововасилівка, Приазовського району, Запорізької області, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ухвали суду, до Приазовського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час проведення підготовчого засідання, судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимога п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме не містить конкретного викладу обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2014 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, вказує на те, що суд першої інстанції фактично увійшов в оцінку доказів, що є неприпустимим на даній стадії процесу. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що складений щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обвинувальний акт за змістом не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 291 КПК України, і що без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 ч.2 цієї статті. Зі змісту обвинувального акту вбачається порушення вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України. А саме: фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені суперечливо, неоднозначно, не конкретно та неповно.

Крім того, пунктами 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування вищезазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та. в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За положеннями п. "а" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тобто, викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення , повинне бути в однозначно зрозумілій формі.

Даний обвинувальний акт складений без дотримання положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, тому що фактичні обставини кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення викладені суперечливо, неоднозначно, не конкретно та неповно.

На сторінках 3,4 обвинувального акту при викладенні обставин щодо розміру здійснення ухилення від сплати ПДВ по операціях із ПП '"Житниця" є незрозумілим утворення суми 405209,09 грн. В таблиці 1 наведені розміри ПДВ, які визначені в податкових накладних помісячно, сума яких дійсно складає 405209,09 гривень. Але, на сторінці 3 наведені реквізити цих податкових накладних із розмірами ПДВ по кожній, згідно яких загальна сума складає 394770,91 гривень.

На сторінці 7 обвинувального акту, при викладенні обставин ухилення від сплати ПДВ по операціям із ТОВ "Доміно-2010" зазначено, що сума ПДВ по операціях складає 1348644,69 гривень, а по наведеним нижче податковим накладним в дійсності сума ПДВ складає 1293924,29 гривень.

Тому, в цій частині є незрозумілим які ж в дійсності обставини встановлені прокурором.

Щодо ухилення обвинуваченого від сплати податків в обвинувальному акті (на сторінках 4-5. 6. 9. 11. 13) при викладенні обставин вчинення кримінального правопорушення вказано, що правочини, укладені від імені ПП "Житниця-09", ТОВ "Євротурбіна", ГОВ "Доміно-2010". ТОВ "Аркада і К", ТОВ Тігапрон" з ФОП ОСОБА_7 , у силу п.5ст.203. ч.1.2 ст. 215. ст. 216 Цивільного кодексу (ЦК) України не створюють юридичних наслідків. Вище зазначено, що відповідно до п.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. А правочини. укладені ФОП ОСОБА_8 , в силу п.5 ст. 203 ЦК України не відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Далі наведені загальні підстави недійсності правочину. визначені частиною 1 ст.215 ЦК України та загальні підстави нікчемності правочину за ч.2 ст.215 ЦК України.

Враховуючи вимоги закону (ст.204 ЦК України) про те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, на думку суду, при викладенні таким чином обставин, є не зрозумілим які ж є зазначені угоди: недійсні, тобто такі, що судом визнана їх недійсність, або нікчемні, недійсність яких прямо встановлена законом.

Така невизначеність в обвинувальному акті свідчить про неповне викладення обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором під час досудового слідства.

Із змісту обвинувального акту вбачається, що в різний час на протязі більше року були вчинені певні діяння, що привели до ухилення від сплати різних видів податків.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 08.10.2004 року "Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів", злочин, передбачений ст. 212 КК, є закінченим з моменту фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів, які мали бути сплачені у строки та в розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування (тобто, сум узгоджених податкових зобов`язань), а саме - з наступного дня після настання строку, до якого мав бути сплачений податок, збір чи інший обов`язковий платіж. Якщо закон пов`язує строк сплати з виконанням певної дії, то злочин вважається закінченим з моменту фактичного ухилення від сплати. Умисне ухилення від сплати чи сплата у неповному обсязі сум податкових зобов`язань (податку, збору, іншого обов`язкового платежу, нарахованих контролюючими органами в порядку і на підставах, визначених законом) утворює закінчений склад злочину з моменту закінчення граничного строку, в який мали бути сплачені нараховані (донараховані) такими органами суми зазначених зобов`язань.

Відповідно до положень Податкового кодексу (ПК) України - статті 54 "Визначення сум податкових та грошових зобов`язань", контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках. За положеннями статті 58 ПК України таке визначення контролюючим органом сум податкових та грошових зобов`язань підтверджується оформленим та узгодженим, в установленому законом порядку, податковим повідомленням-рішенням.

В даному обвинувальному акті обставини про наявність чи відсутність, складених контролюючим органом та узгоджених в установленому законом порядку, податкових повідомлень-рішень, в порушення вимог ст. 291 КПК, не викладені. Але, ці обставини підлягають зазначенню в обвинувальному акті для встановлення моменту закінчення злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, та визначення розміру шкоди, завданої злочином.

У вказаній частині викладення встановлених на досудовому слідстві обставин, відсутнє.

В обвинувальному акті відсутнє викладення обставин заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 377361.80 гривень, зазначену на сторінці 14.

А саме, на сторінці 18 вказано, що ФОП ОСОБА_7 , відповідно до обставин, викладених вище, діючи умисно, з метою ухилення від сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, у порушення вимог законів, в період часу з 3 та 4 кварталів 2010 року, у результаті укладення нікчемних угод з ПП "Житниця" та ТОВ "Євротурбіна", занизив податок з доходів фізичних осіб у сумі 377361,80 гривень. Обставини укладення угод з цими суб`єктами та як утворилася сума заниження податку 377361,80 гривень, не зазначені. Тому, в цій частині викладення обставин є неповним і незрозумілим.

Узагальнюючи вище викладене, всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт в наведеній частині не містить викладу конкретних обставин справи - змісту діяння, вчиненого обвинуваченим, щодо ухилення від сплати податку з доходів фізичних осіб.

Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (сторінка 33 обвинувального акту), при формулюванні обвинувачення зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, яке кваліфікується як використання завідомо підроблених документів.

При цьому у викладенні фактичних обставин цього кримінального правопорушення на сторінці 19 обвинувального акту зазначено, що ФОП ОСОБА_9 у період з червня 2010 року по вересень 2011 року, з метою незаконного формування податкового кредиту, з наступним заниженням податкових зобов`язань з ПДВ та податку з доходів фізичних осіб у невстановленому слідством місцях, усвідомлюючи неправдивий характер завідомо підроблених документів одержував від невстановлених слідством осіб завідомо підроблені документи з внесенням до них завідомо неправдивих даних, які свідчать про постачання різних товаро - матеріальних цінностей (робіт, послуг) від ПП «Житниця-09», ТОВ «Євротурбіна», ТОВ «Доміно-2010», ТОВ «Аркада і К», ТОВ «Гігапрон».

При цьому, не викладені обставини за відомості підроблених документів, тобто при яких обставинах ОСОБА_7 завідомо усвідомлював неправдивий характер документів, які ним використовувалися.

На сторінці 39 обвинувального акту при формулюванні обвинувачення зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, що кваліфікується як підробка документа, який видається громадянином-підприємцем, який має право видавати, засвідчувати такий документ, який надає право не сплачувати до бюджету податки, з метою використання його підроблювачем.

Однак, при викладенні обставин вчинення даного злочину на сторінках 33-38 вказано, що ОСОБА_7 частково вносив неправдиві відомості до зазначених податкових декларацій щодо сум податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи те, що внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності до справжнього офіційного документа, а підробка документа це повне виготовлення документа, який містить інформацію, що не відповідає дійсності, то в обвинувальному акті відсутнє викладення встановлених на досудовому слідстві обставин про підробку документів ФОП ОСОБА_10 .

Підозрюваний (обвинувачений), відповідно до ст. 42 КПК, так як і інші учасники процесу, законом не наділені правом під час судового розгляду задавати питання прокурору для уточнення, роз`яснення обвинувачення і обставин, які слідчим і прокурором встановлені під час досудового слідства.

За таких обставин, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутні: конкретний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень і належне формулювання обвинувачення, що порушує право на захист.

Таким чином, в порушення названих вище норм КПК та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачений ОСОБА_7 позбавлений права бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

За таких обставин, враховуючи, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 містяться суперечності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про повернення його прокурору для усунення недоліків, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає правових підстав, зазначених у ст. 409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: