У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Жука
В.Г., Гошовської Т.В.

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9
жовтня 2008 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок
Іваничівського районного суду Волинської області від 25 лютого 2008 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

неодноразово
судимого, останній раз

27 червня 2007
року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.311,

ч.1 ст.263 КК
України на 4 роки позбавлення

волі та 510 грн.
штрафу,

засуджено:

- за ч.3 ст.186
КК України на 4 роки позбавлення волі;

На підставі
ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_1 до призначеного покарання частково приєднано
невідбуте покарання за вироком від 27 червня 2007 року та остаточно визначено
покарання за сукупністю злочинів 5 років позбавлення волі і 510 грн. штрафу.

- за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.71 КК
України ОСОБА_1 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте
покарання за попереднім вироком та остаточно визначено покарання за сукупністю
вироків 6 років позбавлення волі і 510 грн. штрафу.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 15 січня 2007 року, близько 20 години,
проник у приміщення літньої кухні по вулАДРЕСА_1, де заволодів майном ОСОБА_2
на загальну суму 509 грн. 40 коп. і під час вчинення злочину був виявлений
останнім. Після цього, не бажаючи відмовитись від вчинення злочину, ОСОБА_1.,
погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я
потерпілого, вибіг на вулицю, де був затриманий ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спричинивши
останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У травні 2007 року,
ОСОБА_1., придбав у невстановлених досудовим слідством осіб у м.Нововолинську
електродетонатор промислового виробництва, а у січні на зупинці маршрутного
таксі біля дачного масиву “Прикордонник”
знайшов і привласнив пакет з вибуховою речовиною бризантної дії-амоніт.
Вказані предмети зберігав за місцем проживання у будинку №1275 дачного масиву
“Прикордонник”, які 31 січня 2008 року були виявлені та вилучені працівниками
міліції.

В апеляційному
порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалась.

У
касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1
та направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильну
кваліфікацію його дій. Вказує на те, що
ОСОБА_1. вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_2, оскільки погрожував
застосуванням насильства, яке було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Стверджує, що ОСОБА_1. не мав
змоги розпорядитись викраденим майном і тому його дії необхідно було
кваліфікувати як замах на грабіж, поєднаний з проникненням у приміщення.
Зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості злочинів
та особі винного.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора на підтримання касаційного подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що таке
підлягає задоволенню.

Відповідно до
вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обгрунтованим. Виходячи
із змісту вказаної норми закону, вирок є обгрунтованим, якщо він постановлений
на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених
судом, а висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні злочину достовірно
випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані
і оцінені всі розглянуті у судовому засіданні докази, які підтверджують
висновки суду.

Проте ці
вимоги закону під час розгляду справи в суді виконані не були.

Як вбачається
з матеріалів справи, ОСОБА_1 органами досудового слідства було пред`явлено
обвинувачення у вчиненні розбійного нападу і його дії кваліфіковано за ч.3
ст.187 КК України.

Однак,
місцевий суд, перекваліфіковуючи злочинні дії ОСОБА_1 на грабіж, в достатній
мірі не врахував всіх фактичних обставин справи та доказів у справі в їх
сукупності, а зокрема, те, що ОСОБА_1. в момент його виявлення потерпілим під час заволодіння майном останнього, що
знаходилось у літній кухні, погрожував тому застосуванням насильства, яке є
небезпечним для життя та здоров`я потерпілого і така погроза сприймалась останнім реально.

Так, з
послідовних показань потерпілого ОСОБА_2 даними ним як в стадії досудового
слідства, так і в суді вбачається, що після виявлення ним ОСОБА_1 у приміщенні
літньої кухні з викраденим майном, останній замахнувся на нього сокирою, але
йому вдалось уникнути удару та схопити його за руку у якій була сокира.

Засуджений
ОСОБА_1. у своїх показаннях також зазначав про те, що після того як у літню
кухню зайшов ОСОБА_2 він замахнувся на нього сокирою.

За таких обставин, рішення суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 на більш м'який закон є передчасним, тобто вирок місцевого суду не
може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи, суду необхідно дати оцінку всім доказам у
справі та на підставі цього вирішити питання про винуватість ОСОБА_1 і
правильно кваліфікувати його дії, постановивши законне та обгрунтоване судове
рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

касаційне подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції,
задовольнити.

Вирок Іваничівського
районного суду Волинської області від 25 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому
складі суддів.

C у д д і :

Пивовар В.Ф. Жук В.Г. Гошовська Т.В.