У Х В А Л А
Іменем України
24 липня 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4 ,
представника Київського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові подання начальника Київського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого у місця позбавлення волі стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, освіта вища, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 26 січня 2015 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ст.. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосуванням статті 75 КК України до одного року умовно,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Київського районного суду міста Харкова від 26.01.2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до одного років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання строком на один рік.

17 липня 2015 року до суду надійшло подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 у місця позбавлення, подання мотивується тим, що 23.03.2015 року на адресу Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області надійшов на виконання вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.01.2015 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

В силу ст. 76 п. 3, 4 КК України Дзержинський районний суд м. Харкова зобов`язав засудженого в період іспитового строку: повідомляти орган кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально - виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

В залі суду ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку. Засудженому було роз`яснено, що за невиконання обов`язків, встановлених судом, матеріали у відношенні неї будуть направлені до суду для вирішення питання про скасування іспитового строку і направлення її в місця позбавлення волі.

23.03.2015 року , інспектором Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області було здійснено виїзд за адресою мешкання під облікового. Під час виїзду ,двері квартири АДРЕСА_2 ніхто не відчинив. У зв`язку із цим, виклик до кримінально-виконавчої інспекції на 26.03.2015 року було залишено в дверях квартири АДРЕСА_2 , однак засуджений для постановки на облік до кримінально-виконавчої інспекції за викликом не прибув. Заздалегідь про причини неявки до інспекції не повідомив.

26.03.2015 року , інспектором КВІ було здійснено виїзд за адресою мешкання під облікового. Під час перевірки за вище зазначеною адресою, двері квартири ніхто не відчинив. Мешканці з квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 від надання будь-яких пояснень стосовно мешканців квартири АДРЕСА_2 , відмовились. Тому , виклик до кримінально-виконавчої інспекції на 30.03.2015 року було залишено в дверях квартири АДРЕСА_2 . Однак, до кримінально-виконавчої інспекції так ніхто і не звернувся, по залишеному у виклику номеру телефону , тому 30.03.2015 року до Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було направлено подання про здійснення приводу засудженого.

Також, 02.04.2015 року , згідно наданою інформацією за базою даних АІС «Правопорушення» та вироку Дзержинського районного суду міста Харкова, було направлено запит на перевірку факту мешкання ОСОБА_6 , за адресою реєстрації та імовірних адрес мешкання, однак згідно наданої інформації факт проживання ОСОБА_6 , за адресами вказаними у АІПС «АРМОР» не підтвердився.

Під час проведення першочергових розшукових розшукових заходів зясувати місце знаходження ОСОБА_6 не вдалося.

ОСОБА_6 , ухиляється від відбування іспитового строку, тому 15.07.2015 року матеріали у відношенні ОСОБА_6 , були направлені до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, і направлення його у місця позбавлення волі.

Суд вислухавши думку прокурора, який зазначив, що підстав для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відсутні, та заперечував проти задоволення подання, думку засудженого ОСОБА_6 , який пояснив, що він не мав наміру ухилятися від покладених на нього вироком суду обов`язків, а навпаки, після постановлення вироку, він звертався до суду, з питанням про те, де йому необхідно ставати на облік, та йому було повідомлено, що його проінформують в кримінально-виконавчій інспекції, коли отримають вирок суду для виконання, також він звертався до кримінально-виконавчої інспекції, але він переплутав адресу, а повідомлень про виклик до кримінально-виконавчої інспекції він не отримував, думку адвоката ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення подання Кримінально-виконавчої інспекції, оскільки засуджений ОСОБА_6 , не мав наміру ухилятись від покладених на нього вироком суду обов`язків, що підтверджується його самостійними намаганнями стати на облік, до того ж, він на перший виклик з`явився до суду, а викликів до кримінально-виконавчої інспекції він не отримував.

Відповідно до п.5.4. Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої наказом Державного департаменту з питань виконання покарань МВС України № 270/1560 від 19.12.2003 подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення фактів невиконання засудженим покладених на нього обов`язків.

Підставою про скасування звільнення засудженого від відбування покарання із випробуванням є невиконання покладених на нього обов`язків, систематичні вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведені обставини і виходячи з вимог ст.ст.75, 78 КК України та Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», суд не вправі скасувати звільнення від відбування покарання і направити засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки вважає, що засуджений не мав реальної можливості виконати покладені на нього обов`язки, так як він не був належним чином повідомлений про місце куди необхідно з`явитись, та в який саме день . Тому суд вважає, що викладенні в поданні факти не можна розглядати як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 78 КК України, ст.537 КПК України, Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої наказом Державного департаменту з питань виконання покарань МВС України № 270/1560 від 19.12.2003р., суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволені подання начальника Київського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місця позбавлення волі відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали.
Суддя: