Справа № 428/2051/13к
Провадження № 11кп/782/1212/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 24 дня Колегія
суддів судової палати з кримінальних
справ апеляційного суду Луганської
області у складі:

Головуючого : Ігнатова
Р.М.

Суддів : Кравченко
Т.Д., Юрченко А.В.

За участю секретаря :
Лямзіної О.А.

прокурора : Повжик Л.Ф.

потерпілого : ОСОБА_1

обвинуваченого : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду
Луганської області в місті Луганську
апеляційні скарги старшого прокурора
прокуратури міста Сєвєродонецька
Луганської області молодшого радника
юстиції - О.Я. Лещинської, потерпілого
ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 19
червня 2013 року, відносно :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з неповною вищою освітою,
раніше не судимого , зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1

кримінальне провадження закрите та
звільнено його від кримінальної
відповідальності за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.125 ч. 2 КК України на
підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового слідства
встановлено, що 18.06.2010 року близько 3.00
години ОСОБА_2 перебуваючи біля входу
КРК «Xanadu», який розташований за
адресою: пр. Радянський, 70 міста
Сєвєродонецька Луганської області, в
ході конфлікту з ОСОБА_1, який виник на
ґрунті раптово виниклих особистих
неприязнених відносин, спричинив йому
тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струс
головного мозку, закритий перелом
кісток носа без зсуву. Множинні удари і
садна, синці голови, підкон'юктивальний
крововилив лівого ока. Поверхнева
забита рана слизової оболонки нижньої
губи, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 262 від
05.08.2010 року кваліфікуються, як легкі
тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, а також
тілесні ушкодження у вигляді «Садно
правої кисті», яке згідно до того ж
висновку кваліфікуються, як легке
тілесне ушкодження.

До Сєвєродонецького міського суду
Луганської області надійшло
кримінальне провадження з
обвинувальним актом відносно ОСОБА_2 у
вчиненні кримінального правопорушення
за ч. 2 ст. 125 КК України. Під час
здійснення судового провадження
захисником обвинуваченого було
заявлено клопотання про звільнення від
кримінальної відповідальності
обвинуваченого ОСОБА_2 на підставі п. 2
ч. 1 ст. 49 КК України.

Мотивуючи своє рішення суд першої
інстанції в своїй ухвалі вказав, що
згідно ч. 2 ст. 12 КК України даний злочин
класифікується як злочин невеликої
тяжкості, а отже відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 49 КК України обвинувачений
звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
ним злочину і до дня набрання вироком
законної сили минуло три роки. Згідно
матеріалів справи, днем вчинення
злочину є 18 червня 2010 року, а днем
розгляду заявленого клопотання є 19
червня 2013 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 19 червня 2013
року клопотання захисника
обвинуваченого задоволено,
кримінальне провадження закрите та
звільнено від кримінальної
відповідальності обвинуваченого
ОСОБА_2 за вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК
України.

На дану ухвалу подані апеляційні
скарги:

- старшим прокурором прокуратури
міста Сєвєродонецька Луганської
області - О.Я. Лещинською, в якій вона не
згодна з ухвалою суду, вважає її не
вмотивованою, яка не відповідає
вимогам КПК України. Крім того, вказала
що постановою суду від 28.10.2010 року (а.с.
110) відмовлено в порушенні кримінальної
справи за фактом спричинення тілесних
ушкоджень, проте судом при винесенні
ухвали про закриття провадження даний
факт проігноровано. До того ж,
постановою суду від 09.01.2013 року (а.с. 106)
скасовано постанову слідчого від 02.10.2010
року про закриття кримінального
провадження стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст.
186 КК України, та справу направлено для
проведення додаткового розслідування.
Однак до Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесені дані за ч. 1 ст. 125
КК України.

Крім цього, у встановлений ст. 395 КПК
України строк вона не мала можливості
подати апеляційну скаргу у зв'язку з
тим, що не була повідомлена судом про
прийняте рішення.

На підставі вищевикладеного просить,
відновити пропущений строк на
апеляційне оскарження ухвали
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 19.06.2013 року,
ухвалу - скасувати, а кримінальне
провадження направити на новий судовий

розгляд.

- потерпілим ОСОБА_1, в якій він не
згоден з ухвалою суду вважає її
незаконною, та яка підлягає скасуванню
з наступних підстав. При винесенні
ухвали, суд не взяв до уваги, той факт,
що апелянт оскаржував кваліфікацію
вчиненого злочину, а також не було
вирішено питання про компенсацію
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином, але цивільний
позов був заявлений. Суд, не дослідивши
всі обставини справи, керуючись тільки
показаннями обвинуваченого, виніс
незаконне рішення про закриття
кримінальної справи. Судом не було
враховано, що апелянт наполягав на
залученні обвинуваченого ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ст. 186
ч.2 КК України за скоєний ним грабіж і
притягнення до кримінальної
відповідальності другого учасника
грабіжу ОСОБА_4 Крім цього апелянт
пояснив, що він, проживає і працює в м.
Сєвєродонецьку. 18.06.2010 р., близько 2
години ночі, зайшов в кафе «Ксанаду»,
щоб випити прохолодний напій,
піднявшись на 2 поверх зазначеного
кафе, сів за вільний столик, замовив
склянку соку. Допивши сік близько 3.15
години ночі, він пішов до виходу, де
ударом руки в плече його розгорнув до
себе ОСОБА_2, та запитав, хто він такий, і
що тут робить. Він відповів, що йому
потрібно йти, розвернувся і пішов до
виходу. На виході з кафе його зупинили
ОСОБА_2, ОСОБА_4 і третій хлопець, які
обійшли його при виході, і вже чекали на
вулиці. ОСОБА_2 мовчки завдав йому удар
кулаком в обличчя, від якого він
зігнувся, після чого той продовжив
наносити удари в обличчя, потім
відштовхнув, повів у бік, де зробив
підсічку ногою, від якої він впав на
карачки. ОСОБА_2 завдав удару ногою в
голову, після якого апелянт
розтягнувся на траві газону. У правій
руці у нього був мобільний телефон,
який ОСОБА_2 нагнувся і вирвав з його
руки. Після того, як ОСОБА_2 скоїв
грабіж, його гукнули: «ОСОБА_2 йдемо!».
Він ще раз вдарив ногою по голові, і всі
троє пішли в кафе. Апелянт піднявся, ці
троє хлопців стояли біля входу в кафе.
Підійшовши до ОСОБА_2, він попросив
повернути телефон, на що останній у
нецензурній формі сказав, щоб він йшов.
Апелянт розвернувся і пішов у
протилежний від них бік. Через кілька
метрів ці троє хлопців підбігли до
нього, ОСОБА_2 став наносити удари
руками по голові, від яких апелянт впав,
після чого були нанесені удари ногами в
голову. ОСОБА_4 обійшов останнього
справа, і став наносити удари ногами в
тулуб, також по відчуттях йому завдавав
ударів ногами в область ніг, ще третій
хлопець. Апелянт захищався руками,
потім перестав, але удари тривали. Коли
вони перестали бити, сказати не може,
оскільки перебував у стані оглушення.
Після повторного побиття він встав і
став зупиняти кров з вух і носа, та
пішов додому. Вдома намагався зупинити
кров. Не міг відкрити очі. Намагався
надати собі допомогу. 19.06.2010 р.
зателефонував до лікарні де йому
сказали спочатку звернутися в міліцію.
За фактом грабіжу, зателефонував до
міліції, за ним приїхали співробітники
міліції і відвезли до міськвідділу, де
з його слів було написано заяву за
фактом грабіжу. Послідовність подій
злочину він запам'ятав не всю, оскільки
перебував у стані стресу, а також
переніс струс головного мозку. Після
відвідин Сєвєродонецького МВ УМВС,
його відвезли до травматологічного
пункту лікарні, де він був
госпіталізований з діагнозом: струс
головного мозку, закритий перелом
кісток носа, множинні забої, садна,
синці голови, крововилив лівого ока. У
міській лікарні він проходив лікування
з 19.06.2010 р по 03.07.2010 р. 21.06.2010 р.
оперуповноваженим ОСОБА_5 в лікарні
йому був показаний відеозапис кафе, по
якому він вказав на обвинувачених.
19.07.2010 р. він звернувся до міліції,
цікавлячись ходом розслідування, де
йому повідомили, що справу порушено не
буде, оскільки не знайдено свідків
злочину, а також порадили в міліцію не
звертатися, оскільки у обвинувачених
нібито є знайомі в міліції. З скаргою
він звернувся до прокуратури. 23.07.2010 р.
Сєверодонецьким МВ УМВС було порушено
кримінальну справу за ст. 186 ч.2 УК
України, 02.10.2010 р. слідчим було винесено
невмотивовану постанову про
припинення кримінального
переслідування стосовно ОСОБА_2 та
перекваліфікації його дій на ст. 125 ч. 2
УК України, а також перекваліфікації
дій ОСОБА_4 на ст. 185 ч.1 УК України. На
його заперечення слідчий повідомила,
що з'явилися свідки, знайомі
обвинувачених, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які
стверджують, що у обвинувачених з ним
стався конфлікт. Також слідчий
повідомила, що відеозапис з камери
спостереження, з якого видно велику
частину дій обвинувачених ОСОБА_2 і
ОСОБА_4, до справи не буде долучатися.
Також на відеозаписі видно, що він не
скоював проти останніх протиправних
дій. При винесенні постанови слідча не
враховувала його свідчення. В
результаті фальсифікації справи
ОСОБА_2 не був притягнутий до
кримінальної відповідальності за
скоєний ним грабіж. Крім того, свідок
ОСОБА_7 був визнаний винним у дачі
неправдивих свідчень. Крім цього,
апелянт неодноразово оскаржував
рішення про перекваліфікацію дій
обвинувачених в апеляційному суді
Луганської області, а суд направляв
справи на дослідування. Ухвалами
Сєверодонецького міського суду від
09.01.2013 р. та 13.01.2011 р. за обвинуваченням
ОСОБА_4 постанову слідчого Клочко Е.Ю.
про перекваліфікацію дій скасовано
зважаючи на явні порушення КПК України.
Справа була направлена ??на
дослідування, та розглядала повторно
слідчий Ажіпа М.В., яка також винесла
постанову про перекваліфікацію дій
обвинувачених ОСОБА_2 і ОСОБА_4, та яка
також не взяла до уваги його показання.
Слідчий відмовилася об'єднати справи в
одне провадження. Не було встановлено,
куди поділася зникла частина
відеозаписів. Кримінальна справа
розглядається вже протягом трьох
років, обвинувачені і свідки під
різними приводами не з'являлися на
судові засідання, тим самим затягуючи
процес розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, просить,
розглянути кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_2, та вирішити
питання про компенсацію матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
злочином.

На апеляційну скаргу потерпілого
ОСОБА_1 захисником обвинуваченого
ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_8 подані
заперечення, в яких він вказав, що з
апеляційної скарги потерпілого
відповідно до ст.396 КПК України не
зрозумілі його вимоги та їх
обґрунтування із зазначенням того, у
чому полягає незаконність чи
необґрунтованість оскаржуваної
ухвали. Крім того, згідно ч. 4 ст. 404 КПК
України суд апеляційної інстанції не
має права розглядати обвинувачення, що
не було висунуте в суді першої
інстанції. Із оскаржуваної ухвали
випливає, що обвинувачення, що висунуте
ОСОБА_2, передбачає відповідальність за
скоєння кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за
яким сплив трирічний строк,
передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Також потерпілим не наведено підстав,
передбачених ст. 409 КПК України для
скасування або зміни судового рішення
судом апеляційної інстанції. На
підставі викладеного, просить
апеляційну скаргу потерпілого
залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача ,
думку прокурора , який підтримав
апеляційну скаргу , та просив її
задовольнити скасувавши ухвалу суду
про закриття кримінального
провадження за ст. 125 ч.2 КК України та
призначити новий судовий розгляд зі
стадії підготовчої частини . Прокурор
обґрунтував тим , що суд не встановив
обставини по кримінальному
провадженню , припустив суттєві
порушення процесуального закону , не
звернув уваги на те , що обвинувальний
акт не відповідає вимогам
процесуального закону тому , що судом
було скасовано постанову органу
досудового розслідування про закриття
кримінальної справи за ст. 186 ч.2 КК
України та направлено на досудове
розслідування , а зареєстровано в
ЄРДР за ст. 125 ч.1 КК України про що ніхто
не просив та тим самим порушивши
вимоги ухвали суду від 09.01.2013 року , яка
набрала законної сили . Думку
потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав
апеляційну скаргу прокурора , частково
підтримав свою апеляційну скаргу , за
виключенням матеріальної компенсації
тому , що йому частково компенсували
заподіяну шкоду , а також пояснив , що
вони примирилися з обвинуваченим .
Підтримав свою апеляцію в частині не
правильності встановлення фактичних
обставин по справі та неправильності
кваліфікації . Обговоривши доводи
апеляційних скарг та перевіривши
матеріали з обвинувальним актом ,
колегія суддів приходить до висновку ,
що ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню з призначенням
нового судового розгляду зі стадії
підготовчої частини виходячи з
наступного .

Згідно ст. 409 КПК України , підставою
для скасування судового рішення при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції є : неповнота судового
розгляду , невідповідність висновків
суду , викладених у судовому рішенні ,
фактичним обставинам кримінального
провадження , істотне порушення вимог
кримінального процесуального закону ,
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність . Відповідно до вимог
ч.1 ст. 412 КПК України істотними
порушеннями вимог кримінального
процесуального закону є такі
порушення вимог цього Кодексу , які
перешкодили чи могли перешкодити суду
ухвалити законне та обґрунтоване
судове рішення . Суд не дотримався цих
вимог закону . Так , після скасування
Сєвєродонецьким міським судом
Луганської області 09.01.2013 року
постанови органу досудового слідства
від 02.10.2010 року про закриття
кримінальної справи за ст. 186 ч.2 КК
України за даними обставинами та за
участю вказаних осіб , кримінальна
справа була направлена для поновлення
досудового слідства . Однак в
порушення вказаної ухвали суду , яка
набрала законної сили , Положення про
порядок ведення Єдиного реєстру
досудових розслідувань ,
затвердженого 17.08.2012 року та вимог
потерпілого ОСОБА_1 , до ЄРДР 16.01.2013
року були внесені відомості за ст. 125 ч.2
КК України відносно ОСОБА_2 і по цій
кваліфікації складено обвинувальний
акт , не дивлячись на те , що потерпілий
завжди давав послідовні показання , що
саме ОСОБА_2 відкрито викрав у нього
мобільний телефон із заподіянням
тілесних ушкоджень, про що також
потерпілий наполягає в апеляційній
скарзі . Суд першої інстанції в
підготовчому судовому засіданні не
переконався , що обвинувальний акт
відповідає положенням ст.291 КПК України
враховуючи що потерпілий звертався
із заявою про грабіж та що підтвердив
Сєвєродонецький міський суд у своїй
ухвалі від 09.01.2013 року . Крім того , після
скасування Сєвєродонецьким міським
судом постанови слідчого про закриття
кримінальної справи за ст. 186 ч.2 КК
України , органом досудового слідства
судження за ст. 186 ч.2 КК України в
процесуальній формі висловлено не
було . Таким чином , не встановлені
дійсні обставини скоєного і
відповідно не встановлена правильна
кваліфікація на що обгрунтовано
вказують у своїх апеляційних скаргах
прокурор та потерпілий . Тільки в
стадії апеляційного розгляду , після
витребування апеляційним судом
Луганської області 11 грудня 2013 року у
зв'язку з розглядом апеляційних скарг
відповідної інформації із
Сєвєродонецького МВ УМВС України в
Луганській області та прокуратури
міста Сєвєродонецька , терміново були
внесені 17.12.2013 року відомості до ЄРДР
за ст. 186 ч.2 КК України за тими самими
обставинами та відповідно тих самих
осіб . Крім того , оскаржувана ухвала
суду першої інстанції не відповідає
вимогам процесуального закону , в ній
відсутнє описання обставин при яких ,
на думку суду першої інстанції ОСОБА_2
скоїв кримінальне правопорушення ,
передбачене ст. 125 ч.2 КК України . Таким
чином , суд не дослідив обставини по
кримінальному провадженню , допустив
висновки , які не відповідають
фактичним обставинам по справі ,
істотне порушення процесуального
закону про яке йдеться в даній ухвалі
та застосував кримінальний закон , який
не підлягає застосуванню.

При даних обставинах суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
прийняти своє рішення в тому числі
постановити свій вирок враховуючи те ,
що відповідно до вимог ст.420 КПК
України суд апеляційної інстанції
може ухвалити свій вирок лише при
скасуванні вироку суду першої
інстанції .

Таким чином доводи апеляційної скарги
потерпілого підлягають частковому
задоволенню . Доводи апеляції
прокурора підлягають частковому
задоволенню з тих підстав , що
кримінальне провадження після
скасування ухвали суду першої
інстанції від 19 червня 2013 року
підлягає направленню на новий розгляд
зі стадії підготовчого судового
засідання .

Керуючись ст. ст. 376 , 396 , 404 , 495 , 407 , 409 , 412
, 419 КПК України , апеляційний суд , -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та старшого
процесуального керівника у
кримінальному провадженні - старшого
прокурора прокуратури міста
Сєвєродонецька Лещинської О.Я.
задовольнити частково .

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 19 червня 2013
року про закриття кримінального
провадження та звільнення від
кримінальної відповідальності
обвинуваченого ОСОБА_2 за вчинення
кримінального правопорушення ,
передбаченого ч.2 ст. 125 КК України , на
підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України ,
скасувати .

Призначити новий судовий розгляд по
кримінальному провадженню відносно
ОСОБА_2 зі стадії підготовчого
судового засідання .

Повний текст ухвали суду оголошено в
залі судових засідань 27 грудня 2013 року
о 10.00.

Головуючий :

Судді :