Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів за участю прокурора

Лавренюка М.Ю. та Жука В.Г. Вергізової Л.А.

розглянувши в судовому засіданні 20 березня 2008 року в
м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2007 року,
яким виправдано

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

за ч. 1 ст. 366 і ч. 1 ст. 365 КК України за відсутністю
в діях складу злочинів,

установила:

ОСОБА_1
обвинувачувався в тому, що він, будучи сільським головою с. Велика
Олександрівка Бориспільського району, 12 жовтня 2001 року одноособово склав і
видав рішення Великоолександрівської сільради № 147-17-23 Про затвердження
проекту відведення земельної ділянки площею 4,235 га та надання її у постійне
користування товариству з обмеженою відповідальністю підприємству з Іноземними
Інвестиціями “Укрвторресурси” (далі ТОВ ПІІ “Укрвторресурси”) під розміщення
Центру ділових зустрічей, а 25 жовтня 2001 року одноособово склав і видав
рішення виконавчого комітету Великоолександрівської сільради № 240 Про
вилучення з Бориспільського Держлісгоспу зазначеної ділянки землі, вкритої
лісом, з правом вирубки дерев та надання її у постійне користування ТОВ ПІІ
“Укрвторресурси”.

У такий спосіб ОСОБА_1
незаконно надав у постійне користування ТОВ ПІІ “Укрвторресурси” 4,235 га землі, що знаходиться в межах сільської
ради, і є загальнодержавною власністю. Ці його дії органами досудового слідства
розцінені як перевищення влади і службових повноважень, що заподіяли істотну
шкоду охоронюваним законом державним інтересам, та службове підроблення і
кваліфіковані за ч. 1 ст. 365 і ч. 1 ст. 366 КК України.

Суд
виправдав ОСОБА_1 за відсутності в діях складів злочинів. Виходив із того, що в
судовому засіданні свідки, депутати сільради, підтвердили, що сесія сільради
розглядала питання про надання землі ТОВ ПІІ “Укрвторресурси”, і ці їхні
твердження є “єдиними правдивими, достовірними і такими, що відповідають іншим
матеріалам справи” (а. с. 69 т. 3). Визнав, що письмові докази у справі не “є
тими фактичними даними, на підставі яких можна встановити наявність або
відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, тощо” (а. с. 70 т.
3), а будь-яких інших доказів стосовно одноособового (незаконного) складання
ОСОБА_1 документів про надання землі не здобуто.

Ухвалою
Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2007 року виправдувальний
вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок та ухвалу, а справу -
направити на додаткове розслідування. Твердить, що висновки судових інстанцій
про виправдання ОСОБА_1. суперечать зібраним у справі доказам. Указує, що під
час розслідування і судового розгляду справи були допущені істотні порушення
норм КПК України.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, який підтримав доводи касаційного
подання і просив судові рішення скасувати, а справу - направити на додаткове
розслідування, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до положень ст.
334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити не
тільки формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом
недоведеним, а й підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з
яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок
формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого. У даній справі
цих вимог закону не було дотримано.

Висновки суду про
виправдання ОСОБА_1 зводяться до того, що в судовому засіданні депутати
сільради, свідки ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. і ОСОБА_5. підтвердили факт
розгляду сесією питання про надання земельної ділянки ТОВ ПІІ “Укрвторресурси”,
а письмових доказів про одноособове (без рішення сесії) складання ОСОБА_1
рішень про надання земельної ділянки ТОВ ПІІ “Укрвторресурси” не здобуто.

Разом із тим, на
досудовому слідстві зазначені свідки дещо інакше розповідали про обставини
подій обвинувачення.

Так, за словами ОСОБА_4.,
вона була депутатом і 12.10.01 р. дійсно брала участь у засіданні сесії
Великоолександрівської сільради, особисто вела протокол сесії і пам'ятає, що
ніяких питань про відведення та надання земельної ділянки ТОВ ПІІ
“Укрвторресурси” площею 4,235 га сесія не розглядала і ніяких рішень із цього
приводу не приймала (а. с. 186 - 188 т.1).

Свідок ОСОБА_3.
стверджував, що він теж був депутатом Великоолександрівської сільради. 12.10.01
р. брав участь у роботі сесії, яку вів голова ОСОБА_1. Наголошував, що сесія не
розглядала питання про надання землі ТОВ ПІІ “Укрвторресурси”, не приймались на
сесії і будь-які рішення щодо затвердження технічної документації для виділення
земельної ділянки цьому товариству площею 4,235 га (а. с. 174 - 176 т. 1).

Аналогічні показання
давали свідки ОСОБА_6. (а. с. 182 т. 1)
і ОСОБА_7. (а. с. 165 т. 1). Про ці ж обставини твердила і свідок ОСОБА_2., яка
наголошувала, що якби зазначене питання розглядалось на сесії 12.10.01 р., то
вона б голосувала проти (а. с. 194 т. 1).

Секретар
Великоолександрівської сільради ОСОБА_8. стверджувала, що заява від ТОВ ПІІ
“Укрвторресурси” про надання землі не надходила до сільради і не реєструвалась
у вхідній документації. Вона була на сесії 12.10.01 р., яку вів ОСОБА_1.
Питання про затвердження проекту відведення і надання земельної ділянки ТОВ ПІІ
“Укрвторресурси” на сесію не виносилось і таке питання не розглядалось. Всі
рішення сесії, за словами свідка, фіксувались у журналі реєстрації, який вона
вела особисто. Оскільки сесія не приймала зазначених рішень, то вони і не
реєструвались (а. с. 177 - 180 т. 1).

У цьому зв'язку
привертають увагу дані, які містяться у протоколі виїмки від 6.06.06 року, про
вилучення книг реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції
Великоолександрівської сільради, а також реєстрації рішень сільради. Ці документи
судом належно не досліджувались і питання про те, чому не пройшли реєстрації
зазначені рішення сесії, залишилось без відповіді.

Свідок ОСОБА_9. (а. с. 195
- 200 т. 1) на досудовому слідстві підтверджував, що проектно-технічна
документація по складанню державного акту на право постійного користування
землею ТОВ ПІІ “Укрвторресурси” під розміщення Центру ділових зустрічей разом
із державним актом надійшли до Бориспільського районного відділу земельних
ресурсів лише 7.11.01 р.

Сам ОСОБА_1 на досудовому
слідстві визнавав свою винуватість у пред'явленому
обвинуваченні. Підтверджував, що він знає процедуру надання землі у постійне
користування юридичним особам, посилався на закони, якими регулюються ці
питання, але не зміг пояснити, чому технічна документація з приводу зазначеної
земельної ділянки надійшла до сільради від ТОВ ПІІ “Укрвторресурси” лише після
того, як виконком прийняв рішення про затвердження такої документації, а не
навпаки. ОСОБА_1 твердив, що 25.10.01 р. сесії Великоолександрівської сільради
не було, але не зміг пояснити, чому він видавав рішення сільради Про
затвердження проекту відведення земельної ділянки ТОВ ПІІ “Укрвторресурси” від
12.10.01 р. № 147-17-23 і рішення виконкому від 25.10.01 р. № 240 (а. с. 225 -
226 т. 1).

У вироку зазначено, що
ОСОБА_1 і свідки могли обмовляти себе, але не дано належної оцінки показанням
працівників органів досудового слідства ОСОБА_10. і ОСОБА_11., які
підтверджували, що обвинувачений і свідки давали показання на допитах
добровільно і їхні права не порушувались.

Наведене свідчить, що суд
залишив без оцінки докази, які можуть мати істотне значення для справи, що його
рішення не відповідає фактичним обставинам. Апеляційна інстанція, всупереч
положенням ст. 365 КПК України належно не перевірила ні висновки суду щодо
фактичних обставин справи, ні докази стосовно них.

За таких
обставин виправдувальний вирок і судові рішення щодо незастосування
кримінального закону, зазначеного в обвинувальному висновку, на думку колегії
суддів, є сумнівними. Вони підлягають скасуванню, а справа - направленню на
нове розслідування. Дану справу було порушено стосовно особи в статусі
сільського голови і без дотриманням спеціальних норм закону. Під час нового
розслідування необхідно усунути ці недоліки і прийняти рішення про подальший
рух справи.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити.

Вирок Бориспільського
міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2007 року й ухвалу
Апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1скасувати, а кримінальну справу - направити на нове розслідування.

Судді:

Лавренюк М.Ю. Редька А.І. Жук В.Г.