справа № 1 - 162/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007 року

Рівненський районний суд
Рівненської області

в особі головуючої судді Кушнір
Н.В.

при секретарі Хрусюк
Л.О.

з участю прокурора Ідрісова
P.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
ІНФОРМАЦІЯ_20кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, громадянина України, українця,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_4,
не одруженого, не
працюючого, раніше судимого

ІНФОРМАЦІЯ_5 року Рівненським районним судом Рівненської
області за ч.3 ст. 140 КК України до
трьох років позбавлення волі;

ІНФОРМАЦІЯ_6 року Рівненським міським судом Рівненської
області за ч.3 ст. 81, ч.3
ст. 140 КК України із застосуванням
ст. 42 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ІНФОРМАЦІЯ_7 року Рівненським районним судом Рівненської
області за ч.2 ст. 81, ч.3
ст. 140 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з
конфіскацією 1/2 частини майна;

ІНФОРМАЦІЯ_8 року Здолбунівським районним судом
Рівненської області за ч.2 ст. 140 КК
України із застосуванням ст. 43 КК
України до двох років позбавлення волі,

ІНФОРМАЦІЯ_9 року Рівненським міським судом Рівненської
області за ч.3 ст. 185 КК України до
трьох років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного суду України від 14 січня 2003 р. судові
рішення щодо ОСОБА_1змінені. Його дії перекваліфіковано з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України і покарання пом'якшено до
двох років шести місяців позбавлення волі;

ІНФОРМАЦІЯ_10 року Здолбунівським районним судом
Рівненської області за ч.2 ст. 140 КК
України із застосуванням ст. 70 КК
України до одного року чотирьох місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України дане покарання поглинене
покаранням по вироку Рівненського міського суду Рівненської області від
28.03.2002 р. і до відбуття покарання З роки позбавлення волі. Ухвалою колегії
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 28
жовтня 2003 р. вирок Здолбунівського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_10 року щодо
ОСОБА_1.3мінено. Його дії перекваліфіковано з ч.2 ст. 140 КК України (1960 р.) на ч.2 ст. 185 КК України / 2001 р. / і визначено
йому покарання за цим вироком у виді одного року позбавлення волі. На підставі
ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів ОСОБА_1 визначено два роки шість місяців позбавлення волі;

ІНФОРМАЦІЯ_11 року Рівненським районним судом Рівненської
області за ч.2 ст. 185 КК України до
двох років обмеження волі;

ІНФОРМАЦІЯ_12 року Рівненським міським судом Рівненської
області за ч.2 ст. 185 КК України до
одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України часткового приєднано шість
місяців обмеження волі по вироку Рівненського районного суду Рівненської
області від 13.10.2005 року і визначено до відбуття покарання рахувати два роки
обмеження волі,

ІНФОРМАЦІЯ_13 року
Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 309,
ч.2 ст. 307, ч.1
ст. 263, ч.2 ст, 263, ч.2
ст. 185 КК України до п»яти років позбавлення волі з конфіскацією 1/2
частини майна, що належить йому на праві
власності.

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185,
ч.2 ст. 190 КК України,

встановив:

В серпні 2006 року приблизно після 15-ї години
ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в житловому
будинку ОСОБА_2, що по ІНФОРМАЦІЯ_14, скориставшись відсутністю власника житлового
будинку, повторно, таємно з корисливих мотивів викрав гроші в
сумі 700 грн.

Після цього, в
перших числах вересня 2006 року приблизно біля 17-ї години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись поблизу
приміщення ІНФОРМАЦІЯ_15та ІНФОРМАЦІЯ_16,
що по ІНФОРМАЦІЯ_17, маючи намір
на заволодіння чужим майном,
повторно, шляхом обману, а саме під приводом зателефонувати
знайомому, незаконно заволодів мобільним
телефоном марки „Соні Еріксон К 700
і", який належить ОСОБА_3 вартістю
800 грн., в якому знаходилася СІМ картка
оператора мобільного зв'язку „Київстар" вартістю 30 грн.

Потім, у вересні
2006 року приблизно о 5 годині,
перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, з ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_4, що
ІНФОРМАЦІЯ_19, таємно викрав гроші в
сумі 1 700 грн., а коли виходив з
будинку, то з веранди викрав білі
шкіряні кросівки вартістю 150 грн.,
взувши їх. Всього ОСОБА_1 викрав у ОСОБА_4 грошей та майна на загальну
суму 1 850 грн.

Підсудний в судовому
засіданні свою вину
у скоєному визнав
повністю та підтвердив
встановлені судом обставини.

По суті справи показав,
що в один із днів в серпні 2006 року він приблизно о 15 годині він
прийшов до ОСОБА_2, в якого на той час
знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими
розпивали спиртні напої. Через деякий час потерпілий пішов проводити
гостей, а він в цей час залишився в
житловому будинку і в нього виник умисел вчинити крадіжку грошей з житлового
будинку ОСОБА_2, так як він знав, що в нього мають бути гроші. Він відразу
перейшов в іншу кімнату, в якій
знаходилась шафа для одягу. Підійшовши до неї,
він відкрив дверцята і почав шукати гроші в кишенях одягу, який там знаходився, і в кишені піджака, який висів на вішаку, виявив скляну банку невеликих розмірів, в якій знаходились гроші купюрами по 50
гривень. Діставши дані гроші з скляної банки,
він положив їх в кишеню своїх штанів,
а скляну банку положив назад в кишеню піджака, після чого переконався, що ОСОБА_2 ще не повернувся в свій житловий
будинок і тоді він через вхідні двері вийшов з житлового будинку на
подвір'я, звідки пішов на дорогу. З
викраденими грошима він поїхав в ІНФОРМАЦІЯ_20,
по дорозі перерахувавши гроші,
яких виявилось 700 грн. купюрами по 50 грн. Приїхавши в
ІНФОРМАЦІЯ_20, він відразу витратив
частину викрадених грошей в приміщенні кафе,
що на продуктовому ринку, а решту
грошей витратив наступного дня в ІНФОРМАЦІЯ_20на продукти харчування та
спиртне.

Через деякий час на початку вересня 2006 року приблизно
біля 17 години він неподалік приміщення магазину, що в ІНФОРМАЦІЯ_21 зустрівся з незнайомим
йому чоловіком, який вийшов з приміщення
ІНФОРМАЦІЯ_16, який також пив пиво.
Після вживання пива потерпілий запропонував йому випити горілки, на що він погодився, і тоді той пішов в приміщення магазину, де купив пляшку державної горілки, яку вони разом випили. Коли вони пили пиво
поблизу приміщення магазину, то побачив
в потерпілого дорогий мобільний телефон і він вирішив шахрайським шляхом
заволодіти його мобільним телефоном,
тому під час розмови з ним він
попросив в нього мобільний телефон,
мотивуючи це тим, що хоче

зателефонувати до свого
знайомого. Потерпілий відразу дав йому свій мобільний телефон, з якого почав набирати номер. Коли він
побачив , щоОСОБА_3 відійшов від нього в
сторону і на нього не дивиться, то він
відразу почав втікати у напрямку ІНФОРМАЦІЯ_22. Прибігши на автобусну зупинку, він
зупинив маршрутне таксі і поїхав в ІНФОРМАЦІЯ_20, де продав даний телефон невідомому чоловіку
на залізничному вокзалі за 300 грн.

Також показав, що
вересні 2006 року приблизно о 23-24 годині біля кафе, що на ІНФОРМАЦІЯ_23, неподалік ІНФОРМАЦІЯ_24зустрів незнайомого
раніше хлопця на ім'я ОСОБА_7, з яким
разом вживали спирте у даному кафе,
згодом в ІНФОРМАЦІЯ_25, а потім в
літній кухні потерпілого. В прихожій кімнаті сіли дивитись телевізор, ОСОБА_7 заснув на дивані, він теж заснув на іншому дивані. Прокинувся
приблизно о 5 годині, ОСОБА_7 та його
син спали, тоді вирішив викрасти
гроші, оскільки бачив як ОСОБА_7 заходив
в кімнату до сина й там сховав гроші. Зайшовши у дитячу кімнату, на стільчику під постільною білизною виявив
гроші в сумі 1 700 грн. різними купюрами. Гроші положив в кишеню штанів, вийшов на вулицю, при виході з будинку взув ОСОБА_7білі
кросівки, на таксі за 135 грн. приїхав в
ІНФОРМАЦІЯ_20 до високовольтного заводу. Крадені гроші витратив на продукти
харчування, а частину прогуляв по різних
кафе, крадені кросівки зносив і викинув
у сміття.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає,
що вина підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв'язку з тим,
що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини
справи, суд вважає за можливе визнати
дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються дослідженими
та встановленими в судовому засіданні,
оскільки сторони вважають, що
фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не потребують дослідження у ході судового
розгляду справи. При цьому суд переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх
обставин справи, які б підлягали б
доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у добровільності та істинності
його позиції немає. Підсудному роз'яснено,
що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин
справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку.
Усвідомивши це, підсудний настояв на
істинності своєї позиції у визнанні вини і викладених обставинах справи.

Потерпілий ОСОБА_2 / т. 1 а.с. 27 / показав, що в серпні 2006 року до нього в гості зайшов
його знайомий ОСОБА_1, який почав
розпивати спиртні напої разом з ним та ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 вирішили іти з його житлового будинку,
а він в свою чергу вирішив їх провести на вулицю. В той час, коли він пішов зі свого житлового будинку
разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_1
залишився в кімнаті, в якій вони разом
розпивали спиртні напої. Повернувшись в свій житловий будинок, він виявив,
що в ньому ОСОБА_1 не було. Через декілька годин виявив крадіжку грошей.
Дані гроші в скляній баночці він останній раз бачив вранці того дня, коли до нього приходив ОСОБА_1. Викрадене
йому не повернуто, збитки не
відшкодовані.

ПотерпілийОСОБА_3 показав / т.1 а.с. 29 /, що у вересні 2006 року приблизно біля 17-ї
години він знаходився в ІНФОРМАЦІЯ_21 поблизу місцевого ІНФОРМАЦІЯ_16, де зустрівся з невідомим йому чоловіком, який також пив пиво. Під час їхньої розмови
він запропонував даному чоловіку випити горілки, на що той погодився, після чого він пішов в магазин, де купив пляшку горілки, яку випив поблизу приміщення магазину з даним
чоловіком. Після того, як вони випили пляшку горілки, даний чоловік, який назвався ОСОБА_1, попросив в нього мобільний телефон марки
„Соні Еріксон К
700 і, мотивуючи
це тим, що він мав намір зателефонувати
до когось із своїх знайомих. Він відразу дістав з чохла свій мобільний телефон, який передав ОСОБА_1 і в цей час він
відвернувся від нього та на невелику відстань відійшов від нього, щоб не чути можливу майбутню розмову.
Приблизно через 15-ть хвилин він подивився в сторону, де знаходився ОСОБА_1 з його мобільним
телефоном і виявив, що ОСОБА_1а на

даному місці не було. Тоді
він відразу почав шукати ОСОБА_1а поблизу приміщення кафе, але так і не знайшов, і тоді він зрозумів, що ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволодів його
мобільним телефоном, який він оцінює у
800 гривень, так як придбав його саме за
таку суму, і він на той час не втратив
своїх товарних цінностей, тому що даним
телефоном він користувався дуже рідко. В даному мобільному телефоні знаходилась
СІМ-картка оператора мобільного зв'язку „Київ Стар" вартістю 30-ть гривень,
на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10 гривень, які входять в загальну вартість СІМ картки
„Київ Стар".

Потерпілий ОСОБА_7 / т.2 а.с. 30 / показав, що приблизно о 23 годині в вересні 2006 року
він поблизу кафе, що біля
ІНФОРМАЦІЯ_24познайомився з чоловіком на ім'я ОСОБА_1, якого запросив в І гості в ІНФОРМАЦІЯ_25 На
тому ж таксі приїхали до ІНФОРМАЦІЯ_25,
де разом з ОСОБА_1 в кафе випили горілки, придбали горілку та закуску з собою й на
таксі поїхали до його додому в ІНФОРМАЦІЯ_26 Разом з ОСОБА_1 зайшов у
будинок, малолітній син
ОСОБА_8спав, більш в будинку нікого не
було. В літній кухні з ОСОБА_1 розпили горілку,
від випитого сп'янів. В дитячій кімнаті Ореста на стільчик біля шафи,
під складену постіль та одяг положив триста гривень, в тому ж місці лежало 1 400 грн., купюри номіналом від 200 грн. до 5 грн.
ОСОБА_1 дивився телевізор у прихожій кімнаті,
він в цій же кімнаті приліг на дивані й заснув. Прокинувся зранку, вийшов на вулицю й побачив, що з веранди зникли його шкіряні білі кросівки
42 розміру, а на тому ж місці стоять
чорні старі кросівки приблизно такого ж розміру і згодом виявив відсутність
грошей на стільчику в дитячій кімнаті і зрозумів, що ОСОБА_1,
скориставшись тим, що він
заснув, викрав гроші в сумі 1 700
грн., взув його кросівки й втік.
Вартість кросівок, які викрав
ОСОБА_1, становить 150 грн., таким чином у його викрали майна на 1 850
грн.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у скоєному підтверджується
зібраними по справі доказами,
дослідженими судом, зокрема
даними, що містяться в протоколах огляду
місця події / т.1 а.с. 10, 17, т.2 а.с. 17-20 /, явках з каяттям / т.1 а.с. 8, 15,
т.2 а.с. 13 /, допиту свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 / т.2 а.с. 45, 46, 47
/, відтворення обстановки та обставин
події з підсудним /т.1 а.с. 72-76,
77, т.2 а.с. 40-44 /, очних ставках між потерпілим ОСОБА_2та
обвинуваченим ОСОБА_1 /т.1 а.с. 71 /,
між потерпшимОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_1 /т.1 а.с. 70 /, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_1
/ т.2 а.с. 38-39 /, довідкою про
вартість мобільного телефону марки „Соні Еріксон К 700 і" /т.1 а.с. 21 /.

Оскільки під час судового слідства не встановлено
того, що заподіяна шкода ОСОБА_4 є
значною, суд вважає за можливе
погодитися зі зміною обвинувачення,
викладеного у постанові прокурора.

Таким чином, судом
встановлено, що ОСОБА_1 повторно, умисно скоїв таємне викрадення чужого майна
та повторно заволодів чужим майном шляхом обману, тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 185,
ч.2 ст. 190 КК України.

При обранні виду і визначенні міри покарання, принципу складання призначених покарань
підсудному суд враховує, що
злочини, в якому він обвинувачується, згідно
ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив і знову
скоїв умисні корисливі злочини, за
місцем проживання характеризується негативно,
на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною,
що обтяжує покарання
підсудного, є вчинення
злочинів в стані алкогольного сп'яніння.

Обставинами, що
пом'якшують його покарання, є його щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину,
з'явлення з зізнанням.

Дані епізоди злочину скоєно
до його попереднього засудження Рівненським міським судом Рівненської області
від 03 квітня 2007 року, тому покарання
призначається з врахуванням вимог ст. 70
КК України.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 323,
324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185,
ч.2 ст. 190 КК України та
призначити покарання

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі
строком на два роки,

за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі
строком на один рік.

На підставі ч.1
ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на два
роки.

На підставі ст. 70
КК України остаточне покарання призначити з врахуванням вироку Рівненського
міського суду Рівненської області від 03 квітня 2007 року шляхом часткового
складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком на п»ять
років три місяці.

Згідно ч.4 ст. 70
КК України у строк остаточного покарання засудженому зарахувати покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком
Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2007 року.

Строк покарання засудженому
рахувати з 13 січня 2007 року.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в законну
силу залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а засудженим в той же
строк з моменту отримання його копії.