АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді
- Васильєвої М.А.

суддів
- Лук'янець Л.Ф.

- Мороза І.М.

за участю

прокурора
- Карпука Ю.А.

захисника
- адвоката ОСОБА_2

обвинуваченого
- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляцію прокурора Шаповалова Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року
апеляція прокурора Шаповалова Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 3 жовтня 2013 року про
направлення кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України
на додаткове розслідування, визнана
такою, що не підлягає розгляду.

Своє рішення суд першої інстанції
мотивував тим, що апелянтом не були
виконані вимоги суду, які були вказані
у постанові від 29 жовтня 2013 року про
залишення його апеляції без руху, та, в
свою чергу, подано апеляцію, яка не
відповідає вимогам ст. 350 КПК України
(1960 року), зокрема, в апеляції не
зазначені вказівка на те, у чому
полягає незаконність рішення суду про
направлення кримінальної справи на
додаткове розслідування, а також не
наведені відповідні доводи на
обґрунтування такої позиції.

Вважаючи постанову місцевого суду
незаконною, прокурор Шаповалов Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, подав апеляцію,
в якій просить постанову скасувати,
визнати апеляцію прокурора такою, що
підлягає розгляду, дати розпорядження
суду першої інстанції щодо виконання
вимог ст. 351 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянт зазначає, що постанова
суду винесена з порушенням
матеріального та процесуального права,
а висновки суду, викладені у ній, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки, прокурором в повному
обсязі виконанні вимоги ст. 350 КПК
України (1960 року), а апеляція містить у
собі вказівку на те, у чому полягає
незаконність рішення суду про
направлення справи на додаткове
розслідування, та в ній наведенні
відповідні доводи на обґрунтування
такої позиції.

Крім того, на думку прокурора, суд
першої інстанції в оскаржуваній
постанові, дав оцінку доводам апеляції,
беручі на себе повноваження суду
апеляційної інстанції, що є
неприпустимо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав апеляцію та
просив її задовольнити, захисника та
обвинуваченого, які просили відмовити
у задоволенні апеляції прокурора,
посилаючись на її необґрунтованість та
невиконання прокурором вимог,
зазначених у постанові суду, якою
апеляція прокурора була залишена без
руху у зв'язку з невідповідністю
вимогам ст.. 350 КПК України (1960 року),
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція
прокурора підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи, постановою суду
від 3 жовтня 2013 року кримінальна справа
за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.
364 КК України, повернута прокурору
Шевченківського району м. Києва на
додаткове розслідування (ас. 79-87 т. 4).

Не погоджуючись з ухвалою суду,
прокурор, який брав участь у розгляді
справи в суді першої інстанції, подав
апеляцію, в який просив ухвалу суду
скасувати як незаконну у зв'язку з
порушенням судом вимог
кримінально-процесуального закону,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
направивши кримінальну справу на новий
судовий розгляд (ас. 90 т.4).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року
апеляція прокурора залишена без руху й
надано строк на усунення недоліків (ас.
91 т. 4).

Приймаючи таке рішення, суд у постанові
зазначив про те, що в апеляції не
зазначено, в чому полягає незаконність
прийнятого процесуального рішення,
жодних підстав, передбачених ч. 2 ст. 370
КПК України (1960 року), для скасування
прийнятого процесуального рішення; не
наведено обставин, за яких суд позбавив
прокурора усунути неповноту та
неправильність досудового слідства
під час розгляду справи в суді.

На виконання постанови суду прокурором
подана апеляція, в якій він,
посилаючись на невідповідність
висновку суду фактичним обставинам
справи та істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просить постанову суду про направлення
справи на додаткове розслідування
скасувати. В обґрунтування
незаконності постанови суду прокурор
посилається на те, що в суд у постанові
посилається на неконкретність
пред'явленого ОСОБА_3 обвинувачення та
не перевірку його доводів на свій
захист під час досудового слідства.
Проте, прокурор вважає, що ОСОБА_3
пред'явлене конкретне обвинувачення, з
дотриманням вимог ст.. 64 КПК України (1960
року). Також, прокурор вважає, що
недоліки досудового слідства,
зазначені у постанові, суд не
позбавлений можливості самостійно
усунути в судовому засіданні шляхом
більш ретельного допиту підсудного,
потерпілого, свідків, витребування
необхідних документів, а також шляхом
надання судових доручень. На думку
прокурора, суд самоусунувся від
використання всіх передбачених
законодавством заходів для всебічного,
повного та об'єктивного розгляду
справи. (ас. 93 т.4).

Проте, постановою Шевченківського
районного суду від 31 жовтня 2013 року
апеляція прокурора визнана такою, що
не підлягає розгляду (ас. 94 т.4).

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодиться не
може, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 350
КПК України (1960 року), в апеляції
повинно бути зазначено: назва суду,
якому адресується апеляція; особа, яка
подає апеляцію; вирок, ухвала чи
постанова, на які подається апеляція, і
назва суду, який їх постановив;
вказівка на те, в чому полягає
незаконність вироку, ухвали, постанови,
та доводи на її обґрунтування; прохання
особи, яка подає апеляцію; перелік
документів, які додаються до апеляції.

Як убачається з апеляції прокурора, ним
зазначено назву суду, якому
адресується апеляція; особа, яка подає
апеляцію; ухвала, на яку подається
апеляція, і назва суду, що його ухвалив;
вказівка на те, у чому полягає
незаконність ухвали, і відповідні
доводи на обґрунтування, в якій
частині прийнятого рішення він не
погоджується, його прохання.

З огляду на викладене, з урахуванням
того, що у відповідності до вимог ст.. 355
КПК України (1960 року) прокурор не
позбавлений можливості доповнити,
змінити або відкликати апеляцію,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція прокурора відповідає
вимогам ст.350 КПК України (1960 року), а
тому постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, апеляція
прокурора - визнанню такою, що підлягає
розгляду, а справа підлягає поверненню
до суду першої інстанції для виконання
вимог ст.. 351, 354 КПК України щодо
апеляцій прокурора на ухвалу суду та
вирок суду.

Керуючись ст..ст. 365, 366, 382 КПК України(1960
року), пп.11, 15 розділу Х1 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора Шаповалова Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року, якою
апеляція прокурора Шаповалова Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, визнана такою,
що не підлягає розгляду, - скасувати.

Апеляцію прокурора Шаповалова Є.О.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 3 жовтня 2013 року про
направлення кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України
на додаткове розслідування, - визнати
такою, що підлягає розгляду.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ч. 2
ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України на
додаткове розслідування, повернути до
Шевченківського районного суду м.
Києва для виконання вимог ст.. 351, 354 КПК
України щодо апеляції прокурора.

______________________________
_______________________________ __________________________

ВасильєваМ.А.
Лук’янець Л.Ф. МорозІ.М.