Справа № 11- 96/2007 р. Головуючий у 1 інстанції - Шитченко Н.В.
Категорія - ст. 185 ч.3 КК України. Доповідач - Демченко О.В.
УХВАЛА

Іменем України

1 лютого 2007
р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого
судді Широян Т.А. суддів - Демченка О.В., Антипець В.М. з участю
прокурора - Надточій
О.О., засудженого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області
від 1 грудня 2006 р.,-

установив :

Цим вироком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
села Павлівна Ріпкинського району Чернігівської області, українець, громадянин
України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню
дитину, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1, раніше
судимий:

1)
18
листопада 1996 року
Ріпкинським районним судом Чернігівської області по ст. 81 ч.3, 42ч.З КК
України до 6 років
позбавлення волі; звільнений від покарання згідно акту амністії;

2)
ЗО серпня 2000
р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області по ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 140 ч.3, 42, 44 КК України до 2 років 6 місяців
позбавлення волі;

3)
11
серпня 2003 р.
Ріпкинським районним судом Чернігівської області по ст. 185 ч.2, 75 КК України до 3-х років
позбавлення волі з іспитовим строком на 2
роки;

4)
5
березня 2004 р.
Ріпкинським районним судом Чернігівської області по ст. 185 ч.2, 71 КК України до 1 року 1 місяця
позбавлення волі;

2

5) 17 березня 2006 p. Ріпкинським
районним судом Чернігівської області по ст. 185 ч.3, 75
КК України до 4 років
позбавлення волі, звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений:
по ст. 185 ч.3 КК
України до 4-х років
позбавлення волі. До призначеного покарання частково приєднана невідбута
частина покарання за попереднім вироком суду і остаточне покарання судом
визначене в 5 років
позбавлення волі.

З нього стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 1500 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди.

Судом ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 9 липня 2006 року близько 23 години він, з
метою викрадення чужого майна, проникнув в господарство ОСОБА_2 поАДРЕСА_2,
звідки таємно викрав належну потерпілій корову вагою 350 кг, вартістю 3000 грн.

В апеляції на вирок суду засуджений, не спростовуючи фактично встановлених
судом обставин справи, просить змінити вирок в частині кваліфікації його дій,
вважаючи, що скоїв злочин, який необхідно кваліфікувати не за ч. З, а за ч.2
ст. 185 КК
України. Крім того, на думку засудженого, суд не взяв до уваги його
щиросердного каяття, сімейних обставин -
наявності у нього малолітньої дитини.

Вислухавши в судовому засіданні суддю-доповідача,
засудженого, який просив задовольнити його апеляцію, прокурора, який вважав
апеляцію безпідставною і просив відмовити в її задоволенні, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляції слід
відмовити. Таке рішення суд ґрунтує наступним.

Винність ОСОБА_1 в скоєнні злочину у повному обсязі доведена низкою
зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав відповідної
юридичної оцінки.

Так, потерпіла ОСОБА_2 дала суду вичерпні показання стосовно скоєної у неї
крадіжки корови. Показала, що була присутньою при відтворенні обстановки та
обставин події з участю підсудного, який визнавав свою вину і детально розповів
про обставини скоєння злочину.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 дали суду показання, що були
присутні як поняті при проведенні відтворення обстановки і обставин події з
участю ОСОБА_1, який визнавав себе винним в даному злочині. Такі ж показання
дав допитаний судом свідок ОСОБА_5

Під час досудового слідства ОСОБА_1 також визнавав себе винним в крадіжці
корови в потерпілої. Пояснював, що продав корову двом жителям м. Чернігова,
(а.с.56).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7
на досудовому слідстві показали, що купили в ОСОБА_1 корову, яку зарізали в
його ж господарстві і після цього з їхнього автомобіля працівники міліції
вилучили м'ясо, (а.с.29-30).

з

їхні показання в цій частині об'єктивно підтверджені
протоколом огляду автомобіля від 10
липня 2006 року, в
ході якого в багажнику автомобіля „Москвич" знайдено м'ясо.

Згідно протоколу огляду місця події від 10 липня 2006
року, господарство потерпілої з усіх боків огороджене дерев'яним парканом
(а.с. 4-

5).

Під час
проведення відтворення обстановки і обставин події, ОСОБА_1 детально розповів
про обставини скоєння ним злочину (а.с.
61-62).

Таким чином, усі ці докази, повністю і детально між собою узгоджуючись,
викривають засудженого в інкримінованих йому діях.

З показань потерпілої в судовому засіданні та протоколу
огляду місця події вбачається, що двір потерпілої був з усіх боків огороджений
парканом. Тобто, він являв собою сховище для майна і перекваліфікація дій
ОСОБА_1 в судовому засіданні з ч.2 на ч.3 ст. 185 КК України є правильною.

При призначенні покарання суд у повній мірі врахував дані про особу
засудженого, тяжкість скоєного ним злочину, його наслідки для потерпілої. Так,
судом було враховано, що ОСОБА_1 вже має п'ять непогашених судимостей, скоїв
злочин під час іспитового строку після засудження до 4-х років позбавлення
волі. Матеріали справи не підтверджують, що неповнолітня дитина, батьком якої є
засуджений, перебуває виключно на його утриманні. Тому наявність у ОСОБА_1
дитини не впливає на розмір призначеного йому покарання. З урахуванням усіх цих
обставин, суд призначив ОСОБА_1 покарання не у максимальних межах, передбачених
законом за даний злочин. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України,
зміні воно не підлягає.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень
законодавства, які б були безумовною підставою для скасування вироку. Вирок
суду є законним, обгрунтованим, справедливим, зміні чи скасуванню він не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366, 377 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 1 грудня 2006 р. відносно
нього - без
змін.

Судді:

В.М. Антипець Т.А. Широян О.В. Демченко