Ухвала

іменем україни

09 грудня 2014 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_11,
суддів: при секретаріОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
за участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_15, ОСОБА_6,ОСОБА_7,
розглянувши у режимі відеоконференції касаційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2013 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року, прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої й апеляційної інстанцій, на вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2013 року, ухвалу та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000024 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК,

та

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки та мешканки АДРЕСА_2

засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 305, ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК

в с т а н о в и в:

Вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2013 року засуджено:

ОСОБА_6 - до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 305 КК - на строк 8 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди - 125 таблеток «SUВUTEX», та з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла; за ч. 2 ст. 306 КК - на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла та з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом, у сумі 10 309 грн 11 коп. без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; за ч. 2 ст. 307 КК - на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла, з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди - 125 таблеток «SUВUTEX», та з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом, у сумі 10 309 грн 11 коп. без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;

ОСОБА_8 - до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 305 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 4 роки без конфіскації наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 305 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 5 років, з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди - 125 таблеток «SUВUTEX», та без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 309 КК - до покарання у виді арешту на строк 6 місяців; за ч. 2 ст. 309 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів їй визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди - 125 таблеток «SUВUTEX», та без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року зазначений вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК скасовано. Визнано її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК та призначено їй із застосуванням ст. 69 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. Також ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженою до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 305, із застосуванням ст. 69 КК- на строк 4 роки без конфіскації наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 305 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 5 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди - 125 таблеток «SUВUTEX», та без конфіскації майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів їй визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди.

Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК.

За судовими рішеннями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винними у тому, що вони восени 2012 року, попередньо домовившись із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, здійснювали спільну злочинну діяльність, пов'язану із незаконним придбанням з метою збуту, контрабандою, збутом наркотичних засобів та використанням коштів, здобутих від їх незаконного обігу, з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, на початку травня 2013 року особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно придбала на території Італійської Республіки у невстановлених осіб з метою збуту 84 таблетки «SUВUTEX», що містять наркотичний засіб «бупренорфін», обіг якого обмежено, загальною вагою 0,6636 г, які помістила у посилку з продуктами на ім'я ОСОБА_8 та передала автомобілем на територію України, повідомивши про це ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Зазначена посилка була переміщена через митний кордон України та 14 травня 2013 року доставлена до м. Кам'янця-Подільського Хмельницької області у приміщення по Хмельницькому шосе, 12.

У першій половині дня 15 травня 2013 року ОСОБА_8, знаючи про наявність у посилці наркотичних засобів та не будучи обізнаною із злочинними намірами ОСОБА_6 та особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, щодо незаконного придбання та збуту наркотичних засобів, отримала посилку, перенесла її до місця свого проживання у кв. АДРЕСА_2. У другій половині цього ж дня ОСОБА_8 передала ОСОБА_6 84 таблетки «SUВUTEX», які він перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, де зберігав з метою збуту.

У період з 15 по 29 травня 2013 року на подвір'ї вказаного будинку ОСОБА_9 у кілька етапів збув ОСОБА_10 43 таблетки «SUВUTEX», які містять 0,3379 г наркотичного засобу «бупренорфін», обіг якого обмежено, за що отримав від покупця кошти на загальну суму 12 000 грн. Із отриманих від збуту наркотичних засобів грошових коштів ОСОБА_6 придбав 1000 євро, які в період з 17 по 29 травня 2013 року чотирма банківськими переказами перерахував у Італійську Республіку особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою придбання нової партії таблеток «SUВUTEX»

У другій половині травня 2013 року особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повторно незаконно придбала на території Італійської Республіки з метою збуту 125 таблеток «SUВUTEX», що містили 0,9742 г наркотичного засобу «бупренорфін» та є великим розміром, поклала їх у посилку і передала автомобілем на територію України на ім'я ОСОБА_8

Вказана посилка 03 червня 2013 року була переміщена через митний кордон України, а 04 червня цього ж року була доставлена до м. Кам'янця-Подільського у приміщення по вул. Привокзальній, 28/5.

Наступного дня о 12.11 год. ОСОБА_8, будучи повідомленою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, про наявність у посилці наркотичних засобів, діючи з нею за попередньою змовою, не будучи обізнаною зі злочинними намірами цієї особи та ОСОБА_6 незаконно придбавати, зберігати, збувати, пересилати, перевозити з метою збуту та незаконно збувати наркотичні засоби, отримала вказану посилку та з метою збуту 125 таблеток «SUВUTEX» перевезла її до місця свого проживання, де о 12.24 год. була затримана співробітниками СБУ.

У касаційних скаргах:

- прокурор ставить питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м'якості. Вважає, що діяння засуджених слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про вчинення засудженими злочинів у складі організованої групи. Необґрунтована кваліфікація діянь засуджених призвела до призначення їм покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених ними злочинів через м'якість. Крім того, при кваліфікації діянь ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК апеляційний суд не вказав таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою.

- захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду із закриттям провадження в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 306 КК, а також змінити судові рішення, пом'якшити призначене засудженому покарання за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК та звільнити від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Стверджує, що в матеріалах провадження не міститься доказів факту обізнаності ОСОБА_6 про те, що надіслані ним кошти особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, використовувались для придбання чергової партії наркотичних засобів, а відтак у діях його підзахисного відсутній склад злочину, передбаченого ст. 306 КК. Вважає, що дії ОСОБА_6 охоплюються диспозицією ст. 307 КК. Крім того, на думку захисника, суд призначив ОСОБА_6 надмірно суворе покарання, оскільки не врахував пом'якшуючі покарання обставини та позитивні данні про його особу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання скарги сторони захисту та проти скарги прокурора, прокурора, який підтримав скаргу прокурора частково, просив призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції та заперечив проти скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень, суд касаційної інстанції має керуватись статтями 412 - 414 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.

Судами правильно встановлені фактичні обставини справи, вони відповідають зібраним по справі та перевіреним у судовому засіданні у встановленому процесуальним законом порядку доказам, яким суди дали належну оцінку, дійшовши висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Доводи прокурора про наявність у діянні засуджених ознак організованої групи, на думку колегії суддів є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які зорганізувались у стійке об'єднання для вчинення цих злочинів, об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на здійснення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Визначальною рисою організованої групи є стійкість такого об'єднання. Групу можна визнати стійкою лише за умови, якщо вона є стабільною і згуртованою. Згуртованість групи проявляється у наявності постійних міцних внутрішніх зв'язків між учасниками групи, їх правил поведінки, організатора, чіткого визначення ролі кожного учасника, високого рівня узгодженості дій учасників, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведений до їх відома. Стабільність групи проявляється у системності та детальній організації функціонування групи, здатності до заміни учасників, прикритті своєї діяльності, як своїми силами так і за допомогою сторонніх осіб, наявності для функціонування групи фінансових та інших матеріальних засобів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 на досудовому слідстві та у судовому засіданні категорично заперечувала свою обізнаність про попередню домовленість ОСОБА_6 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, щодо незаконного придбання, контрабанди та збуту наркотичних засобів. Ці її показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_6 і не спростовані іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема й даними протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, на що посилається прокурор у касаційній скарзі.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що у матеріалах кримінального провадження не міститься достовірних і належних доказів, які б вказували на стабільність, згуртованість, наявність єдиного плану та інші обов'язкові ознаки вчинення злочинів у складі організованої групи, а відтак кваліфікація діянь ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК, а ОСОБА_8 - за ч.ч. 1, 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК є правильною, з чим погоджується і колегія суддів.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги захисника, який заперечив причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 306 КК.

Однією з альтернативних дій, яка складає об'єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 306 КК, є використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, для продовження їх незаконного обігу.

Ретельно дослідивши зміст зафіксованих телефонних розмов ОСОБА_6 24, 27, 28 та 29 травня 2013 року, дані виписки з його особистого банківського рахунку, достовірність яких не заперечувалась самим засудженим, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що грошові перекази у травні 2013 року на суми 100, 300, 200, та 400 євро в Італійську Республіку він здійснював саме з метою придбання особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, чергової партії таблеток, які містять наркотичний засіб, маючи намір продовжити їх незаконний обіг.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив без змін вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, а стосовно доводів апеляцій засудженого, захисника та прокурора, аналогічних доводам їх касаційних скарг, судом апеляційної інстанції наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується і колегія суддів.

Ухвала та вирок апеляційного суду відповідають вимогам ст. ст. 419, 420 КПК.

Покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до ст. 12 КК є тяжкими, даних про особи засуджених, які характеризуються позитивно, мають на утриманні малолітніх дітей, а також за наявності обставин, які пом'якшують покарання, в тому числі й тих, на які посилається захисник у касаційній скарзі, покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому законом, за яким засуджено останнього, а ОСОБА_8 - із застосуванням ст. 69 КК та звільненням її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього ж Кодексу.

Враховуючи, що кримінальний закон щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_8 застосовано правильно, підстав для збільшення або зменшення обсягу обвинувачення не встановлено, на думку касаційного суду, покарання, призначене засудженим, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного покарання ОСОБА_6 зі звільненням від його відбування з випробуванням за доводами касаційної скарги захисника або для призначення засудженим більш суворого покарання, як про це йдеться у скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Те посилання у скарзі прокурора, що при кваліфікації діяння ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК апеляційний суд не вказав таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, на думку колегії суддів, не знайшло свого підтвердження, тому не є підставою для скасування або зміни вироку апеляційного суду, оскільки у тексті вироку вказано, що цей злочин зазначені особи вчинили групою осіб, попередньо домовившись між собою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень по справі, не виявлено.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2013 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року щодо ОСОБА_6 та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13