Ухвала іменем україни 28 серпня 2014 року

м. Київ Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Вільгушинського М.Й.,

суддів Слинька С.С.,
Дембовського С.Г.,

при секретарі
Гладкіх Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000103, за
касаційною скаргою прокурора, який
брав участь у судовому провадженні
суду апеляційної інстанції, на вирок
Суворовського районного суду м.Херсона
від 03 грудня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Херсонської області
від 27 лютого 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Республіки Молдова, проживаючого
АДРЕСА_1,

який визнаний винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України,

за участю прокурора

Лисого С.Л.,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі прокурор, який брав
участь у судовому провадженні суду
апеляційної інстанції, висуває вимогу
про скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1 із призначенням нового розгляду
в суді першої інстанції у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання ступені тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого внаслідок м'якості та
істотними порушеннями вимог
кримінального процесуального закону.
На обґрунтування своїх вимог
стверджує, що при призначенні ОСОБА_1
покарання із застосуванням ст.75 КК
України судом не враховано доводи
представника потерпілої щодо
призначення ОСОБА_1 покарання і
посилався на обставини, які на його
думку, не свідчать про можливість
виправлення засудженого без
відбування покарання. Звертає увагу на
неповне зазначення у вступній частині
вироку даних про ОСОБА_1, а у
резолютивній частині - не зазначено
назв експертних установ (юридичних
осіб) і сум, які підлягають стягненню.
Зазначає про формальність розгляду
провадження в суді апеляційної
інстанції та невідповідність ухвали
вимогам ч.2 ст.419 КПК України.

На касаційну скаргу
прокурора подано заперечення
засудженим ОСОБА_1, який окрім іншого,
порушує питання про застосування щодо
нього ст.2 Закону України «Про амністію
у 2014 році».

Вироком Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 грудня 2013 року
ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України
до покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років із позбавленням
права керувати транспортним засобом на
2 роки. На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування
основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком тривалістю 3 роки з
покладенням обов'язків пеердбачених
ст. 76 КК України обов'язків: не
виїжджати за межі України без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти вказану інспекцію про
зміну місця проживання та періодично
з'являтись для реєстрації у вказану
інспекцію.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 27 лютого 2014 року вирок
Суворовського районного суду м.Херсона
від 03 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1
залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав касаційну скаргу та
просив її задовольнити, перевіривши
доводи, наведені у касаційній скарзі,
колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

Місцевим судом ухвалено визнати
винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочину за
таких обставин.

25листопада 2012 року близько 12 год 15 хв
ОСОБА_1, керуючи технічно справним
автобусом «Богдан», реєстраційний
номер НОМЕР_1, і рухаючись по
вул.Покришена в напрямку
вул.Ворошилова в м. Херсоні, в районі не
регульованого пішохідного переходу,
порушив п.п. 2.3 (б) і 18.4 Правил дорожнього
руху України, а саме проявив
неуважність, не переконався у
відсутності на пішохідному переході
пішоходів і здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_2, яка померла в результаті ДТП.

Відповідно до ст.433 КПК України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Прокурором не оскаржується
правильність застосування закону
України про кримінальну
відповідальність при кваліфікації дій
ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України.

Разом з тим, прокурор правильно
стверджує про недотримання судом при
постановленні вироку вимог ст.374 КК
України, оскільки у вступній частині
цього судового рішення на зазначено
заняття, освіта, сімейний стан та інші
відомості про особу обвинуваченого
ОСОБА_1, що мають значення для справи; у
резолютивній частині неправильно
прийнято рішення про процесуальні
витрати.

Окрім зазначеного, у мотивувальній
частині вироку рішення про звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням взагалі не мотивувано і
не указано, які дані про особу
засудженого дають підстави для
висновку про можливість його
виправлення без відбування покарання.

При цьому, застосовуючи ст.75 КК України,
судом не враховано тяжкості вчиненого
злочину, його конкретних обставин
(вчинення ДТП на пішохідному переході,
об'їжджаючи автобус, який зупинився для
пропуску пішоходів, що рухалися).

Тобто суд неправильно застосував
вимоги ст. 75 КК України та призначив
таке покарання, яке не може бути
визнано необхідним й достатнім для
виправлення засудженого і
попередження вчинення нових злочинів
через його м'якість. При цьому суд
поклав на ОСОБА_1 обов'язок, не
передбачений ст.76 КК України, а саме не
виїжджати за межі України без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
оскільки ст.76 КК України визначено лише
обов'язок не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши
справу формально, не спростував
належним чином доводів прокурора, який
брав участь у провадженні справи судом
першої інстанції, щодо неправильного
застосування вимог ст. 75 КК України та
м'якості призначеного засудженому
покарання, та не навів в ухвалі
обґрунтованих підстав, через які,
зокрема, апеляцію сторони
обвинувачення визнано необґрунтованою
і не звернув увагу на неправильне
застосування місцевим судом
кримінального закону.

За таких обставин, касаційна скарга
прокурора підлягає задоволенню, а
вирок суду першої інстанції та ухвала
суду апеляційної інстанції -
скасуванню з призначенням нового
розгляду провадження в суді першої
інстанції.

При новому судовому розгляді суду
належить повно й всебічно з
дотриманням вимог кримінального
процесуального закону, дослідити
обставини справи, наявні докази, дати
їм належну оцінку і постановити
законне та обґрунтоване судове
рішення. Якщо при новому судовому
розгляді не буде встановлено
пом'якшуючих покарання обставин, які б
істотно знижували тяжкість вчиненого
злочину, та свідчили про можливість
виправлення засудженого без
відбування покарання, то призначене
ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75
КК України слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у судовому провадженні суду
апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 грудня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 27 лютого 2014
року щодо ОСОБА_1 скасувати та
призначити новий розгляд провадження в
суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

______________________ ___________________
__________________

М.Й. Вільгушинський С.С. Слинько С.Г.
Дембовський