22.12.2014 Справа № 367/3073/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 від 09.09.2013 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси,, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина 1996 року народження, працюючого на посаді техніка штучного осіменіння ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.2 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , відповідно до п.п.4.3., 4.4, 4.5 положення про відокремлений Національного університету біоресурсів і природокористування України «навчально-дослідницьке господарство «Ворзель», затвердженого ректором Національної академії наук України 28.12.2008, наказу по Національному університету біоресурсів і природокористування України від 27.01.2010 № 101к призначено виконувачем обов`язків директора даного підприємства. Відповідно до наказу № 189-к від 27.02.2012 року, призначено на посаду директора. Відповідно до контрактів від 27.01.2010 та 27.02.2012, перебуваючи на посаді виконувача обов`язків директора та директора Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Навчально-дослідницьке господарство «Ворзель», у період з 27.01.2010 до 08.10.2013 був службовою особою, що мала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські повноваження.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків директора та директора ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель», діючи у співучасті з головним лікарем ветеринарної медицини ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель», матеріально-відповідальною особою ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконну та безоплатну витрату майна належного ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель» для поліпшення майнового стану інших осіб, організував вчинення кримінального правопорушення - розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на території очолюваного ним підприємства за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Ворзель, вул. Крупської, 2, у період з 02.11.2012 до 13.08.2013, надавав підлеглому працівнику - головному лікарю ветеринарної медицини ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель», матеріально-відповідальній особі ОСОБА_6 усні вказівки на відпуск товарно-матеріальних цінностей - великої рогатої худоби без відображення такої операції у порядку, передбаченому ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За вказівкою ОСОБА_5 , на користь невстановлених слідством осіб ОСОБА_6 відпущено худобу: 02.11.2012 - інвентарний № 7314; 18.11.2012 - без інвентарного номеру; 27.11.2012 - інвентарний № 4490 та № 4545; 04.12.2012 - інвентарний № 4482; 26.04.2013 - інвентарний № 4478; 21.05.2013 - інвентарний № 146; 29.05.2013 - інвентарний № 103; 10.06.2013 - інвентарний № 4525; 23.06.2013 - інвентарний № 003; 25.06.2013 - інвентарний № 406; 27.06.2013 - інвентарний № 011; 15.07.2013 - інвентарний № 4498; 02.08.2013 - інвентарний № 460 та № 7324; 05.08.2013 - інвентарний № 4523; 05.08.2013 - інвентарний № 18; 08.08.2013 - інвентарний № 4495; 10.08.2013 - інвентарний № 61; 13.08.2013 - інвентарний № 5630.

Згідно висновку експерта № 57 Т від 25.03.2014, загальна вартість розтраченого майна складає 50025 грн., що перевищує 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на вказаній посаді, не виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, завдав тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам у вигляді матеріальних збитків.

Так, ОСОБА_7 , як керівник господарства, достовірно знаючи про те, що ВПНУБіПУ НДГ «Ворзель» здійснює спеціальне водокористування - використання вод для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства шляхом забору води із застосуванням свердловин № № 1743 та 1744, в порушення вимог п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, згідно якої, водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу, порядок отримання якого встановлено ст. 49 Водного кодексу України, у період з 08.08.2011 до 05.09.2013, не виконуючи обов`язки із додержання даних норм, через несумлінне ставлення до них, не організував отримання очолюваним ним господарством дозволу на спеціальне водокористування.

За результатами перевірки, проведеної Державною екологічною інспекцією у Київській області, відповідно до вимог ст. 111 Водного кодексу України, Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України № 389 від 20.07.2009, розраховано розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел, який склав 7189694 грн.

Внаслідок злочинної бездіяльності ОСОБА_5 , державі спричинено матеріальних збитків у сумі 7189694 грн., що є тяжкими наслідками, оскільки вони у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України визнав, вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України не визнав та суду показав, що про те, що він дійсно надавав вказівки ОСОБА_6 , на відпуск великої рогатої худоби. Гроші за тварин він особисто собі не брав, а витрачав на потреби підприємства, так як фінансування з боку університету було не належному рівні. Вказує на те, що деякі кошти здавав в бухгалтерію підприємства, а деякі ні. Також пояснив, що документи на використання скважин були виготовленні, та з даним питання звертався до ректора, чому дані скважени не перейшли на баланс університету пояснити не може. Акту прийому передачі не було.

Крім часткового визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 , підтверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину свою визнав, та надав показання, що в кінці 2012 року по усному розпорядженню директора ОСОБА_5 , проводив продаж ВРХ без проведення відповідної документації через бухгалтерію підприємства. Кошти за ВРХ покупцем були передані безпосередньо ОСОБА_5 , який не вніс в касу підприємства гроші. На постійні доповідні записки про необхідність внесення коштів на рахунок підприємства директор не реагував та повідомляв, що дані кошти потрібні йому для обслуговування підприємства.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надала показання про те, що вона з квітня 2007 року працює головним бухгалтером ВП НУБІБУ «НДГ «Ворзель». При зміні директора підприємства було проведено інвентаризацію, де вона брала безпосередню участь, та було виявлено нестачу великої рогатої худоби. Після виявлення нестача на підприємстві було проведено ревізію, яка також підтвердила нестачу. В ході ревізії було встановлено, велику рогату худобу відпускав ОСОБА_6 , за вказівкую колишнього директора ОСОБА_5 , без внесення відповідних коштів на рахунки чи до каси підприємства. У 2012 році ми почали оформляти дозвіл, на скавжени у нас їх дві. Використання скважен, призначено для подачі води населенню, яке за неї розраховується та для господарства. Документи на скважени у нас є, а саме паспорта та номери, але ще Радянських часів. Будинки до яких подається вода для населення перебувають на балансі підприємства.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , надав показання, про те, що він являється приватним підприємцем та займається роздрібною торгівлею м`ясними продуктами. На протязі тривалого часу він приїздив на підприємство «Ворзель», вибирав велику рогату худобу, після чого платив грошові кошти директору підприємства ОСОБА_5 .. Вказує на те, що ОСОБА_6 , він гроші не давав. ОСОБА_6 , лише був присутній при виборі бичків та питав чи розрахувався він з директором. Чи вносились грошові кошти в касу підприємства йому не відомо. Відповідних документів та накладних на відпуск ВРХ йому не надавались.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав суду показання про те, що він на підприємстві «Ворзель» він працював на посаді інженера по охороні. Свідком того, що з підприємства продавалась велика рогата худоба він не був, про те був свідком того, що директор ОСОБА_5 , погрожував звільненням ОСОБА_6 , якщо той без відповідних документів не відпустить велику рогату худобу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , надав суду показання про те, за наказом та рішенням вченої ради вирішили створити комісію, яка повина була займатися питанням передачі на баланс університету надра, але так атку прийому передачі не було. Коли прийшов лист за прокуратури мені ректор дав завдання розібратися, та дати відповідь, що мною було виконано.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_12 , надав суду показання про те, що про використання свердловин йому не відомо, та чи були в підприємства дозволи на їх використання також сказати ні чого не можу.

Крім того в судовому засіданні дослідженні письмові докази надані стороною обвинувачення.

Відповідно до висновку експерта № 57Т від 25.03.2014 року загальний розмір нестачі молодняка ВРХ в кількості 21 голови на загальну суму 50 025,00 гривень виявлених проведеною перевіркою головними державними фінансовими інспекторами Києво-Святошинської об`єднаної державної фінансової інспекції, залучених у якості спеціалістів підтверджується експертом в повному обсязі.

Відповідно до копії ліміту збору води для ВП НУБіПУ НДГ «Ворзель» смт. Ворзель, Київської області станом на 2010 рік становить всього 80,8 тис. куб м.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.11.20134 року було оглянуто 3 приміщення в яких знаходилось лічильник та 2 свердловини.

Відповідно до висновку експерта № 28 Т від 19.03.2014 року загальний розмір, збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання підземних вод, згідно розрахунків розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел у сумі 7 189 694 грн. 00 копійок.

Відповідно до копії ліміту збору води для ВП НУБіПУ НДГ «Ворзель» смт. Ворзель, Київської області станом на 2010 рік, становить 80,8 тис. куб м.

Відповідно до копії розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі в наслідок самовільного використання води із підземних джерел у сумі 7 189 694 грн. 00 копійок.

Відповідно до копрії наказу від 27.01.2010 року ОСОБА_5 був призначений на посаду виконуваного обов`язків директора відокремленого підрозділу НУБіП України « Навчально-дослідного господарства «Ворзель».

Відповідно до копії контракту від 27.01.2010 року з в.о. директора відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Навчально-дослідне господарство «Ворзель»., визначено права, обов`язки, відповідальність сторін та оплата праці.

Відповідно до додаткової угоди від 31.12.2010 року було внесено зміни до контракту, а саме дії продовжити до 28.02.2011 року.

Відповідно до копії контракту від 28.02.2011 року з в.о. директора відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Навчально-дослідне господарство «Ворзель»., визначено права, обов`язки, відповідальність сторін та оплата праці.

Відповідно до копії наказу № 189 від 27.02.2012 року ОСОБА_5 був призначений на посаду виконуваного обов`язків директора відокремленого підрозділу НУБіП України « Навчально-дослідного господарства «Ворзель» за контрактом строком на 5 років.

Відповідно до копії наказу № 1269 від 9.10.2013 року ОСОБА_5 директора відокремленого підрозділу НУБіП України « Навчально-дослідного господарства «Ворзель», звільнити з роботи 08.10.2013 року за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) на підставі заяви ОСОБА_5 .

Відповідно до копії акту № 001063 перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства галузі охорони атмосферного повітря, водних та земельних ресурсів що до поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами встановлено що на підприємстві ВП НУБіП НДГ «Ворзель» відсутній дозвіл на спеціальне водо користування, журнал обліку забраної води не ведеться, на свердловинах не встановлено водолічнильне обладнення.

Інші письмові докази дослідженні в судовому засіданні суд не бере до уваги оскільки вони як, не спростовують вину обвинуваченого, так і не доводять.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст.27, ч.2 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч.2 ст.367 КК України, як службова недбалість, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 , суд вважає правильною.

При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного злочину, особу винного.

Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 1996 року народження, відносно якої не позбавлений батьківських прав, вину свою визнав частково.

Обставини, що згідно ст..66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, домку учасників процесу, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та встановивши йому іспитовий строк, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, обвинуваченим, під час судового розгляду було подано заяву про застосування по відношенню до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Згідно до вимог ст..1 п. «в», амністія застосовується до осіб, які засуджені за вчинення злочинів з необережності, які не є особливо тяжкими, та мають на утриманні неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлені батьківських прав, та не відносяться до осіб, зазначених у ст.8 цього Закону. Судом встановлено, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, вперше вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст..12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості

Згідно до матеріалів провадження, обвинувачений є особою, на яку поширюється дія цього Закону. Згідно до вимог ст..9 цього Закону, його виконання покладається на суди. За наведених обставин, по відношенню до обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати зазначений Закон.

Прокурором в інтересах держави в особі ВП НУБіП України НДГ «Ворзель» було подано цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Відповідно до заявлених вимог, прокурор просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , 50025 гривень на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Пунктом 7 ППВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" № 3 від 31.03.1989 р., передбачено, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до коментованої статті 128 КПК України, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді. У випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах відповідно слідчий, прокурор, суддя і суд зобов`язані роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ст..1190 ЦК України особи, спільними діями, яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.191 КК України 14 листопада 2014 року закрите, то цивільний позов пред`явлений прокурором в інтересах держави не підлягає розгляду в даному кримінальному провадженню. Однак, цивільний позивач має право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.191 КК України та призначити покарання по даній статті у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначити покарання по даній статті у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями на строк 2 (два) роки без застосування штрафу.

На підставі ст..70 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями на строк 2 (два) роки без застосування штрафу.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (один) рік.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Процесуальні витрати в сумі 1916 грн. 46 коп., покласти на ОСОБА_5 .

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1