Справа № 748/3255/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/313/2015
Категорія - ст. 186 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000605 від 21 серпня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, має малолітню доньку, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03 листопада 2003 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 25 липня 2006 року за постановою Дубненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 04 дні,

04 травня 2012 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 25 січня 2013 року по відбуттю покарання,

01 серпня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі,

24 жовтня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до одного року двох місяців позбавлення волі, звільненого ухвалою Березанського міського суду Київської області від 05 червня 2014 року від подальшого відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України « Про амністію у 2014 році», як такого, невідбута частина покарання якого становить менше одного року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 17 серпня 2014 року близько 17 год. 30 хв., повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у центрі смт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області по вул. Танкістів відкрито викрав з задньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_9 гроші у сумі 300 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він стверджує про свою невинуватість та вказує, що до нього застосовувався фізичний та психічний вплив з боку працівників міліції, тому він давав визнавальні показання. Просив, якщо його вина буде доведена, пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги, які подав обвинувачений ОСОБА_6 , останній просив допитати свідків, яких він вказує та прийняти справедливе рішення по даній справі.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перекваліфікувати його дії на ст. 190 КК України та пом`якшити призначене покарання, адвоката, який підтримав думку свого підзахисного, прокурора, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Так, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та суду показав, що з потерпілим 17 серпня 2014 року розпивав спиртні напої, спочатку у нього вдома, потім у центрі смт. Гончарівське. Потерпілий давав обвинуваченому гроші, щоб той купив спиртне. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_10 , з яким вони продовжували вживати спиртне. Потім потерпілий дав обвинуваченому 100 грн., за які він та ОСОБА_10 у знайомого купили півтори літри бензину. Потерпілому віддали здачі близько 30 грн., а решту грошей залишили собі, обдуривши потерпілого. Бензин залили в мопед потерпілого, обвинувачений та ОСОБА_10 з`їздили за машинкою для татуювання, після чого повернули мопед потерпілому. Приблизно через неділю працівники міліції повезли його до опорного пункту, що знаходиться в приміщенні селищної ради, де під погрозою фізичною розправою він написав явку з повинною, що відкрито викрав гроші у потерпілого. Хоча на той момент потерпілий говорив, що простив його. Працівники міліції били його пляшкою з водою, клали на голову папку та били по голові, зазначив, що були тілесні ушкодження, синяки від дій працівників міліції, але до лікарні він не звертався. При проведенні слідчого експерименту він був у стані сп`яніння, його залякували працівники міліції та примушували давати покази. Слідчому - судді він не скаржився на дії працівників міліції, бо боявся їх погроз. Зазначив, що від слідства він не переховувався, а поїхав до батька в село.

Потерпілий ОСОБА_9 допитаний в суді першої інстанції, показав, що 17 серпня 2014 року він з обвинуваченим вживали спиртні напої, спочатку вдома у обвинуваченого, а потім у центрі смт. Гончарівське, де до них приєднався ОСОБА_10 , якого потерпілий назвав партизаном. Потерпілий у процесі вживання спиртних напоїв давав гроші обвинуваченому на горілку, коли до них приєднався ОСОБА_10 потерпілий дав на бензин 100 грн. При цьому, зазначає, що гроші брав з задньої кишені штанів, вийняв 400 грн., купюрами по сто гривен, з яких сто гривен дав на бензин, а решту 300 грн. поклав назад до кишені. Обвинувачений це все бачив. Коли обвинувачений та ОСОБА_10 принесли бензин, йому віддали здачу. Вони разом ще випили, потім обвинувачений та ОСОБА_10 кудись поїхали, повернувшись мопед кинули у парку. Після цього ще вживали спиртне, потерпілий випив 50 грам, горілки та піднявся йти до мопеда, у цей момент відчув, як ОСОБА_6 вихватив гроші з задньої кишені брюк, і вони зі ОСОБА_10 почали тікати. Потерпілий кричав, щоб вони зупинились, але вони втекли. Потерпілий приходив додому до обвинуваченого, щоб той повернув гроші, але на нього зчинили крик, що ніхто нічого не брав. Після цього він написав заяву у міліцію. Потерпілий стверджував, що пояснення обвинувачений давав у його присутності, він все визнавав, підписував протокол допиту і писав явку з повинною, ніхто обвинуваченого не примушував, ніхто не бив, а тепер він відмовляється, бо не хоче відповідати за скоєне. При проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого потерпілий також був присутній, покази обвинувачений давав добровільно, йому ніхто не погрожував і не примушував.

Відповідно до слідчого експерименту та ілюстративної таблиці до нього від 17 вересня 2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що, ОСОБА_6 добровільно вказував, як викрав гроші з кишені потерпілого ОСОБА_9 , в якому напрямку потім побіг з ними та де сховав викрадені гроші.(а.с. 50)

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що була понятого при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . При цьому зазначила, що ОСОБА_6 добровільно вказував, як викрав гроші з кишені потерпілого та побіг з ними в бік центру смт. Гончарівське. протокол слідчого експерименту вона читала та підписувала, все було зазначено вірно. Зазначила, що психічного та фізичного тиску на обвинуваченого при цьому ніхто не чинив, він усе розказував показував добровільно.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується слідчим експериментом від 03.09.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_9 під час якого, він на місці добровільно показував та розказував про обставини скоєння злочину. Показав, що 17 серпня 2014 року ОСОБА_6 в ході сумісного розпиття спиртних напоїв із задньої кишені його штанів викрав 300 грн., після чого швидким кроком пішов за будинок, потерпілий направився за ним, але ОСОБА_6 майже одразу вийшов із-за будинку та йшов йому назустріч. Потерпілий наказав ОСОБА_6 віддати гроші, при цьому обшукав його кишені, але нічого не знайшов (а.с. 42-45).

Під час проведення слідчого експерименту від 04.09.2014 року свідок ОСОБА_10 , показував де сиділи обвинувачений та потерпілий, як саме ОСОБА_6 викрав з кишені ОСОБА_9 гроші та напрямок в якому потім побіг ОСОБА_6 (а.с. 46).

Відповідно до слідчого експерименту та ілюстративної таблиці до нього від 04 вересня 2014 року за участю свідка ОСОБА_10 вбачається, що, як після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_9 підвівся та хотів іти, ОСОБА_6 швидко піднявся та різким рухом із задньої кишені штанів ОСОБА_9 вийняв 300 грн., після чого швидким кроком зайшов за вугол будівлі, ОСОБА_9 ішов за ним та казав, щоб він віддав гроші. ОСОБА_9 обшукав ОСОБА_6 , але грошей не знайшов. У ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 на статисті продемонстрував як ОСОБА_6 витягнув гроші з кишені потерпілого.(а.с. 46-49)

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показала, що була понятою при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , який добровільно розказував та показував за яких обставин ОСОБА_6 вчинив злочин. А саме показав, що коли потерпілий піднявся з лавочки ОСОБА_6 із задньої кишені його брюк вийняв гроші. Зазначила, що при проведенні слідчого експерименту був присутній і ОСОБА_6 , будь - яких тілесних ушкоджень у нього вона не помітила. Тиску працівники міліції у її присутності, ні на обвинуваченого, ні на свідка не чинили. Зазначила, що в той день обвинувачений не був у стані сп`яніння.

Суд першої інстанції правильно оцінив матеріали кримінального провадження, а саме: слідчі експерименти з ілюстраційними таблицями, показання свідків, які логічно узгоджуються між собою. В зв`язку з вказаних обставини необхідність у допиті інших свідків не виникала.

Крім того, свідок ОСОБА_10 вибув для виконання заходів анти терористичної операції з 05 січня 2015 року. (а.с. 179). Здійснити допит у судовому засіданні зазначеного свідка не виявляється можвилим.

Твердження обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі, що на досудовому слідстві він вину визнавав під психологічним та фізичним тиском працівників міліції також не знайшли свого підтвердження. Судом першої інстанції даний факт перевірявся та встановлено, постановою слідчого в ОВС прокуратури Чернігівської області ОСОБА_13 від 26 листопада 2014, закрито кримінальне провадження № 000259 від 11 листопада 2014 року за відсутністю в діях співробітників Чернігівського РВУ МВС України в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Так, у ході проведеної перевірки було встановлено, що жодного психологічного чи фізичного тиску співробітниками РВУ МВС України в Чернігівській області щодо ОСОБА_6 не чинилось. Зазначену постанову обвинувачений не оскаржував. Також, за повідомленням старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області від 06 січня 2015 року звернення ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України щодо неправомірних дій працівників правоохоронних органів Чернігівської області та з інших питань розглянуто прокуратурою Чернігівської області, за результатами досудового розслідування 26 листопада 2014 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю у діянні співробітників міліції складу кримінального правопорушення. (а.с. 141).

Давши оцінку вказаним вище доказам, місцевий суд обґрунтовано визнав показання потерпілого та свідків достовірними, при цьому суд правильно зазначив, що доводи обвинуваченого та його адвоката, про те, що вина ОСОБА_6 у відкритому викраденні грошей не доведена, не є переконливими і суперечать зібраним доказам.

Посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого на неправдивість показань свідків допитаних по справі є безпідставними. Їх показання послідовні, підтверджуються іншими доказами і даних про те, що вони могли обмовити ОСОБА_6 немає.

Отже, висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні грошей потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених під час судового засідання доказів і є правильними. Його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, його молодий вік, наявність і неповнолітньої дитини, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, негативна характеристика за місцем проживання обвинуваченого, він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, вчинив тяжкий злочин, і ту обставину, що злочин він вчинив незадовго після звільнення з місць і позбавлення волі, на шлях виправлення не став

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі щодо пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції правильно та в повній мірі враховані всі обставини при призначенні покарання, що виключає зміну вироку в цій частині.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_2 ОСОБА_4