У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Шевченко Т.В.,

за
участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 17 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2
на вирок апеляційного суду Київської області від 28 грудня 2006 року, яким
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Гостомеля
Київської області, мешканця м. Фастова Київської області, раніше
не судимого,

за п.п.
1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, громадянина України, уродженця та мешканця м. Фастова
Київської області, раніше не судимого,

за п.п.
1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, громадянина України, уродженця та мешканця м. Фастова
Київської області, раніше не судимого,

за п.п.
1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4
року народження, громадянина України, уродженця м. Миронівки Київської області,
мешканця м. Фастова Київської області, раніше не судимого,

за ч. 2
ст. 296 КК України на чотири роки позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,
104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком тривалістю два роки.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
визнано винними у
вчиненні таких злочинів.

3 листопада 2005 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після вживання спиртних напоїв в кафе “Бест”, на
розі вулиць Галафєєва та Правди в м. Фастові зустріли раніше незнайомих ОСОБА_6
та ОСОБА_7 і між ними виникла сварка, в ході якої засуджені безпричинно,
використовуючи незначний привід, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, стали бити потерпілих, відтісняючи їх в глибину
провулку Правди. ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдавали потерпілим
удари руками та ногами в різні частини тіла.

Проявляючи
особливу зухвалість, яка виявилася в насильстві із заподіянням тілесних
ушкоджень та знущанням над ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке тривалий час не припинялося,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зірвали з паркану дві дерев'яні штахети, якими продовжували
бити потерпілих.

Побачивши на
обличчі потерпілих кров, ОСОБА_5 залишив місце події, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 продовжували
побиття ОСОБА_6 та ОСОБА_7, при цьому
ОСОБА_4 двічі кинув в лежачого на землі ОСОБА_6 блок розміром 40х20х10 см,
вагою 26,7 кг, а ОСОБА_1 цей же блок кинув в область голови лежачого на землі
обличчям вверх ОСОБА_7 та плигнув на ділянку грудей та голови останнього не
менше п'яти разів. ОСОБА_3 частиною блоку розміром 17х20х25 см, вагою 13 кг
тричі наніс удари лежачому на землі ОСОБА_7 - двічі в область грудей та один
раз в обличчя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_7
померли на місці вчинення злочину.

У своїй касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 посилається на неповноту судового слідства, неправильне застосування
судом кримінального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи та призначення йому надмірно суворого покарання.

Зокрема, у скарзі йдеться про те, що
судом не були допитані свідки, показання
яких мають істотне значення для правильного вирішення справи. Крім того, на
думку ОСОБА_1, суд не усунув суперечностей, які містяться у показаннях ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які вони давали під час
досудового слідства, та у показаннях цих засуджених в судовому засіданні.

ОСОБА_1 вважає, що від його ударів не
могла настати смерть потерпілих, а тому просить змінити вирок щодо нього,
перекваліфікувавши його дії з п.п.1,7 ч.2 ст. 115 КК України на ст. 122 КК
України та призначити покарання в межах
санкції вказаної статті.

Аналогічні доводи містяться і в касаційній скарзі
законного представника засудженого - ОСОБА_2, яка також просить перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з п.п. 1, 7 ч.
2 ст. 115 КК України на ст. 122 КК України і призначити йому покарання з
урахуванням особи винного та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.

Вирок щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у касаційному
порядку не оскаржений і касаційного подання щодо них не внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив залишити касаційні скарги без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 -
без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами і є обґрунтованим.

Як видно з
матеріалів справи, на досудовому слідстві
і в судовому засіданні ОСОБА_1 визнавав,
що брав безпосередню участь у вбивстві потерпілих ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Так, під час досудового слідства ОСОБА_1 зазначав, що разом з іншими
засудженими бив потерпілих руками і ногами в різні частини тіла, крім того,
кинув шлакоблоком в одного з
потерпілих.

Ці
показання повністю узгоджуються з даними протоколу відтворення обстановки і
обставин події, під час проведення якого ОСОБА_1 на
місці детально розповів про обставини
вчинення злочину щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив, що разом з іншими
засудженими бив потерпілих руками і ногами в різні частини тіла, а ОСОБА_3,
крім того, зазначав, що ОСОБА_1 завдав ОСОБА_7 декількох ударів штахетиною та
плигав на нього, коли той лежав на землі.

Допитані
в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також підтвердили безпосередню участь
ОСОБА_1 у вбивстві потерпілих.

За даними протоколу огляду
місця події, на вулиці Правди у м Фастів було
виявлено трупи ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті (т.1 а.с. 120-143).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 204/д/346 від 27 грудня 2005 року, на трупі
ОСОБА_6 виявлені рани, садна, перелом кісток носа, кісток верхньої та нижньої
щелепи, ребер, травматичний перелом зубів, крововиливи під оболонки та в
шлуночки мозку, розрив лівої нирки.

Смерть ОСОБА_6 настала в результаті черепно-лицевої травми у вигляді
перелому кісток носа, правої щелепної кістки, крововиливів під м'які мозкові
оболонки та в шлуночки мозку(т.2 а.с.
22-25).

Як видно з висновку судово-медичної експертизи № 203/д/345 від 27 грудня 2005 року, на трупі
ОСОБА_7 виявлені рани, садна, переломи ребер, переломи кісток носа та основи
черепа, крововиливи під оболонки та в шлуночки мозку.

Смерть ОСОБА_7 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми у
вигляді перелому кісток основи черепа, крововиливів під м'які мозкові оболонки
та в шлуночки мозку(т.2 а.с. 7-8).

За даними висновку судово-імунологічної експертизи № 305 від 5 грудня 2005
року, на туфлях ОСОБА_1, в яких він був узутий під час вчинення злочину,
виявлено кров, яка могла походити від потерпілих( т.2 а.с. 90-91).

Колегія суддів вважає, що суд, належним чином
оцінивши ці та інші докази в справі, дійшов обґрунтованого висновку про
вчинення ОСОБА_1 умисного вбивства двох осіб
з хуліганських мотивів та правильно кваліфікував його дії
за п.п. 1,7 ч.2 ст. 115 КК України.

Доводи касаційних скарг про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з
п.п. 1,7 ч.2 ст. 115 КК України на ст. 122 КК України є необґрунтованими,
оскільки вбивство ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було вчинено з використанням незначного
приводу, а всі обставини злочину,
зокрема, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень,
припинення злочинних дій лише після настання смерті потерпілих свідчать про
наявність у винного умислу на протиправне позбавлення життя потерпілих.

У процесі досудового слідства та
при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини
справи, допитані всі особи, показання
яких мали істотне значення для правильного вирішення справи, проведені
необхідні експертизи, встановлена роль кожного із засуджених у вчиненні
злочину, належним чином з'ясовані обставини, що характеризують об'єкт і
об'єктивну сторону злочину. Тому колегія суддів вважає, що доводи скарг про
неповноту судового слідства є безпідставними.

Як видно з вироку, апеляційний суд належним чином дослідив показання
засуджених, які вони давали під час
досудового слідства, та в судовому
засіданні, інші докази в справі, зазначивши, чому він взяв до уваги одні докази
і відкинув інші, а тому доводи касаційних скарг щодо невідповідності висновків
суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, колегія суддів також
вважає необґрунтованими.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК
України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових
злочинів.

Отже, при перевірці справи в касаційному порядку не виявлено будь-яких
передбачених ст. 398 КПК України підстав для зміни чи скасування вироку щодо
ОСОБА_1, а тому касаційні скарги засудженого та його законного представника
задоволенню не підлягають.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у
х в а л и л а:

касаційні скарги
засудженого ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Київської області від 28 грудня 2006
року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Шевченко Т.В.