Справа № 5-404-2008 рік
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого:
Леона О.Я.

при секретарі:
Зайченко О.В.

з участю прокурора:
Таранова Д.Ю.

адвоката:

представника установи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_1, 1960 року народження, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького міського суду від 04 грудня 1997 року ОСОБА_1,
1960 року народження, направлений на
примусове лікування в психіатричну лікарню з
суворим наглядом за те, що він наніс тяжкі тілесні ушкодження своїй
співмешканці зі смертельним наслідком та здійснив крадіжку особистого
майна.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19
травня 2004 року, ОСОБА_1, 1960 року народження, були змінені примусові заходи
медичного характеру з переведенням його для подальшого примусового лікування
психіатричну лікарню з посиленим наглядом за місцем проживання.

У зв'язку з погіршенням психічного стану, постановою Вінницького районного
суду Вінницької області від 18 липня 2005 року,
ОСОБА_1, 1960 року народження, були змінені примусові заходи медичного
характеру з посиленого нагляду на суворий нагляд з лікуванням в Українській
психіатричній лікарні м. Дніпропетровська.

28 лютого 2008 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра про припинення
застосування до ОСОБА_1, 1960 року народження, примусового заходу медичного
характеру та взяття його під варту з метою видачі правоохоронним органам
Російської Федерації відповідно до листа прокуратури Дніпропетровської області
від 01.02.2008 року № 14-8065-06.

З висновку комісії
лікарів-психіатрів - акту №292-а від 20 лютого 2008 року вбачається, що ОСОБА_1
страждає хронічним психічним захворюванням - шизофренією, параноідної форми з
безперервним типом перебігу, помірно-вираженим змішаним типом дефекту, ремісією
„В-С”. Внаслідок проведеного лікування, психічний стан хворого на теперішній час
характеризується наявністю емоційного зниження, слабкістю вольових збуджень,
аутизацією, недостатністю критичних можливостей, формальними розладами мислення
за шизофренічним типом. Продуктивна психопатологічна симптоматика у вигляді
маячення і оманів сприйняття була відсутня, грубих афективних розладів не
відмічалось. На теперішній час відпрацьовано стійке негативне відношення до
вживання спиртних напоїв та наркотичних засобів, особливої небезпеки для себе
та оточуючих не становить і подальшого
застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не
потребує. Може бути взятий під варту з метою видачі правоохоронним органам
Російської Федерації.

Обговоривши заяву,
заслухавши учасників процесу і
перевіривши всі матеріали справи, суд
вважає, що заява лікаря-психіатра не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 19 Закону України „Про психіатричну
допомогу” питання про припинення застосування примусового заходу медичного
характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров'я особи,
за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу. А
відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України припинення застосування примусових заходів
медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного
закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до
якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує
необхідність припинення застосування таких примусових заходів.

Заява лікаря-психіатра від 19.02.2008 року містить
прохання розглянути питання про припинення застосування до ОСОБА_1 примусового
заходу медичного характеру згідно висновку комісії лікарів-психіатрів. В свою
чергу, у висновку комісії лікарів-психіатрів - акті №292-а від 20 лютого 2008
року зазначено, що ОСОБА_1 подальшого застосування примусових заходів медичного
характеру в умовах психіатричної лікарні
з суворим наглядом не потребує, проте висновку про можливість припинення
застосування до ОСОБА_1 примусового заходу медичного характеру комісією
лікарів-психіатрів, у зазначеному акті, не зроблено.

Крім того, у вказаному висновку зазначено про можливість
взяття ОСОБА_1 під варту з метою видачі правоохоронним органам Російської
Федерації з посиланням на лист прокуратури Дніпропетровської області від
01.02.2008 року № 14-8065-06. Проте, зі змісту зазначеного листа вбачається, що
прокуратура Дніпропетровської області просила головного лікаря Української
психіатричної лікарні із суворим наглядом надати висновок про можливість або
відсутність звільнення з Української психіатричної лікарні ОСОБА_1 для
подальшого взяття його під варту з метою видачі та можливість видачі останнього
для подальшого його лікування в Російській Федерації. А з акту комісії
лікарів-психіатрів від 20 лютого 2008 року №292-а не вбачається висновку про
можливість видачі ОСОБА_1 для подальшого лікування в умовах психіатричної
лікарні із посиленим або із звичайним наглядом, оскільки застосування
примусових заходів медичного характеру в умовах
психіатричної лікарні з суворим наглядом останній не потребує і висновок
про можливість припинення застосування до ОСОБА_1 примусового заходу медичного
характеру комісією лікарів-психіатрів, у зазначеному акті, не зроблено.

На основі викладеного
і керуючись ст. ст. 419-422 КПК України, ст.. 95 КК України і ст. ст. 19, 22
Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву лікаря-психіатра Української психіатричної лікарні з суворим наглядом
про припинення примусових заходів медичного характеру
відносно ОСОБА_1, 1960 року народження - залишити без задоволення.

Продовжити лікування ОСОБА_1, 1960 року народження, в умовах
психіатричної лікарні з суворим
наглядом

На постанову може бути подана апеляція протягом 15 діб.

Суддя:
О.Я. Леон