Провадження №1-кп/761/158/2015
В И Р О К
іменем України
14 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 120 141 001 0000 8617 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 22 серпня 2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України 2001 року та ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; 12 липня 2007 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці; 18 травня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; 16 жовтня 2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16 серпня 2014 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 перебував у будинку № 3, розташованого по вул. Довженка в м. Києві. Проходячи коридором підвального приміщення, в пошуках роботи, ОСОБА_4 побачив, що в одному із кабінетів, а саме в кабінеті поліграфії ТОВ «Поліграф ЮА», відчинені двері. Підійшовши до відчинених дверей кабінету поліграфії ТОВ «Поліграф ЮА», ОСОБА_4 побачив, що в кабінеті нікого немає та на одному із столів стоїть сумка чорного кольору. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення сумки із цінностями, які, на думку ОСОБА_4 , перебували в ній.

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 озирнувшись побачив, що ніхто із працівників ТОВ «Поліграф ЮА» та інших відвідувачів за ним не спостерігає. Переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 безперешкодно ввійшов до кабінету, звідки повторно таємно викрав сумочку чорного кольору, яка належить ОСОБА_6 із особистими речами, яка стояла на одному із столів у кабінеті та в якій на момент викрадення знаходилися наступні речі: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_6 , проїзний квиток на метро, картка ПрАТ «Приват Банк», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, вінчестер чорного кольору, марки «Western Digital», вартістю 1 100 гривень, чотири флеш носії, марки «Transered», вартістю 200 гривень кожна, загальною вартістю 800 гривень, грошові кошти в сумі 3 500 гривень, 35 купюр номіналом по 100 гривень, манікюрні ножиці, зв`язка ключів у кількості три штуки, два магнітні ключі, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Всього повторно, таємно викравши особисте майно, яке належить ОСОБА_6 на загальну суму 5 400 гривень, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, суду надав показання, що він шукав роботу та пішов до поліграфії. Там в одному із кабінетів побачив сумку, яку викрав. В сумці знаходилися гроші, документи, флеш носії. Вчинив злочин, оскільки у нього був важкий матеріальний стан. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не погашену та не зняту в установленому порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, суспільно-корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого ним злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку є необхідним і достатнім покаранням для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Печерським районним судом м. Києва від 16 жовтня 2014 року, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 4 500 гривень підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 жовтня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 4 500 гривень.

Речові докази: паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_6 , дві пластикові картки білого кольору, дисконтну картку магазину «Еко маркет» № НОМЕР_1 , банківську картку ПрАТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , манікюрні ножиці, зв`язку ключів у кількості три штуки, брелок магазину «Фуршет», два листки паперу формату А-4, два шматки паперу, брелок від конусної картки «Selekt», саморізи, USB flash накопичувач, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 393 грн. 12 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: