У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кривенди О.В.,
Кузьменко О.Т.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 22 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на
вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2006
року щодо нього.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с. Борисівки Татарбунарського
району Одеської області, раніше неодноразово судимого, останнього разу
11.12.2002 р. за ч. 2 ст. 185, ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України
на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 12.10.2004 р.
умовно-достроково на 11 місяців 21 день,

визнано винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років
позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_2, касаційні скарги чи подання щодо якого не подано.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

4 жовтня 2005 року, в період часу з 19 год. 30 хв. до 20
год., ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та діючи за попередньою змовою між
собою, прийшли на територію АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 через віконний отвір у стіні проник у приміщення гаражу
на території даного домоволодіння, а ОСОБА_1
залишився у дворі спостерігати за навколишньою обстановкою. Відкривши гараж із
середини, ОСОБА_2 впустив до його приміщення ОСОБА_1, і вони поїхали з місця події автомобілем марки
«ВАЗ-2108», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю
11034 грн., що належав потерпілому ОСОБА_3 і
знаходився у гаражі, таким чином незаконно заволодівши зазначеним транспортним
засобом.

5 жовтня 2005 року, в період часу з 1 год. до 2 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та діючи за попередньою змовою між
собою, прийшли на територію АДРЕСА_1, де ОСОБА_1, розбивши скло, через вікно проник у будинок на
території даного домоволодіння, а ОСОБА_2
залишився у дворі спостерігати за навколишньою обстановкою, і таємно викрали з
будинку майно потерпілого ОСОБА_3
загальною вартістю 300 грн., після чого через раніше відкриті ними ворота
проникли до приміщення гаражу на території цього ж домоволодіння, звідки таємно
викрали майно ОСОБА_3 загальною вартістю 635 грн.

За змістом касаційної
скарги засуджений ОСОБА_1 заперечує свою причетність
до незаконного заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_3 і просить вирок в частині засудження його за ч. 2 ст.
289 КК України скасувати, а справу в цій частині закрити. Стверджує, що
вказаний злочин ОСОБА_2 вчинив самостійно, в чому зізнався, а матеріали
кримінальної справи та дані протоколу судового засідання про причетність його, ОСОБА_1, до цього злочину сфальсифіковано.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що в
її задоволенні необхідно відмовити.

Так, з протоколу судового засідання убачається, що ОСОБА_1 під час судового слідства визнав себе винним у вчиненні
інкримінованих йому злочинів і розповів про обставини їх вчинення так, як вони
наведені у вироку (а. с. 192 зв., 194-196). З наявної на а. с. 213 розписки ОСОБА_1 про ознайомлення з протоколом судового засідання видно,
що зауважень на протокол від нього не надійшло.

Суд першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК
України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно фактичних обставин
справи, оскільки вони ніким не оспорювались, в тому числі й підсудними. При
цьому ОСОБА_1 було роз'яснено наслідки такого розгляду справи і він
усвідомлював, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці
фактичні обставини, про що свідчить відповідний запис у протоколі судового
засідання (а. с. 193).

Таким чином, суд касаційної інстанції позбавлений
можливості перевірити висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин
справи, докази щодо яких відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України не
досліджувались.

Дії ОСОБА_1 за ч. 3
ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно, а покарання йому
призначено відповідно до вимог ст. 65 цього Кодексу з урахуванням ступеня
тяжкості вчинених ним злочинів, його особи та усіх обставин справи.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які могли б бути підставою для скасування або зміни постановленого у
даній справі вироку, не виявлено.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи
до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон
О.Ф.
Кривенда О.В.
Кузьменко О.Т.

З оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф. Селівон