н/п 1-кп/640/154/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азейбарджану, м. Кіровобад, азейбарджанця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого 20.08.2007 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, 69, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 28.12.2006 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09.12.2009 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України 2 роки іспитового строку, 11.10.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі, судимості не зняті та не погашені, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
15.12.2014 року ОСОБА_5 в період часу з 20.00 до 21.30 год, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до ТЦ «Барабашова у м. Харкові, де реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна і, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, використовуючи керамічну свічку, розбив ліве переднє скло автомобіля «Volkswagen Т4», д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та проник у салон, звідки таємно викрав GPS-навігатор ТМ «Digital DGP-7010», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4196 від 18.12.2014 року складає 328,00 грн. Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину із викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
24.12.2014 року під час досудового провадження між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була досягнута угода про примирення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явлення обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосований в результаті укладення угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає та просив затвердити угоду про примирення.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 під час досудового провадження досягли угоду про примирення, підписали її, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, між ним та потерпілим досягнута домовленість про призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік суд розглядає справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5)відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, потерпілого, дійшов висновку, що дії обвинувачуваного ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриття злочину.
Обставиною, яка обтяжують покарання, передбачена ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочину.
Від заявленого цивільного позову потерпілий ОСОБА_4 відмовився.
Витрати у кримінальному провадження на залучення експерта підлягають стягненню з ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін. Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 374-376, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 /один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до набуття вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: GPS-навігатор ТМ «Digital DGP-7010», який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1