Справа № 715/1389/15-к
Провадження № 1-кп/715/75/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2015 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , румуна, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 20 травня 2015 року знаходячись на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 15/2015 від 14.01.2014 року отримав повістку для проходження медичної комісії. Після чого останній 20 травня 2015 року пройшов медичну комісію, за наслідками якої Глибоцькою військово-лікарською комісією військовозобов`язаного ОСОБА_5 визнано придатним для проходження військової служби. Однак, від отримання повістки про прибуття 22 травня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для направлення до розташування військової частини у складі команди № НОМЕР_1 ОСОБА_5 відмовився. Одночасно, громадянин ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією. Але, 24 травня 2015 року громадянин ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не прибув у вказаний час до місці призову, не повідомив про причини неприбуття. Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в нез`явленні у зазначений час для відправлення до розташування військової частини у складі команди № НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.
12 червня 2015 року між заступником прокурора Глибоцького району Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істотності їхніх позицій.
Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.336 КК України тобто ухилення від призову за мобілізацією та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням того, що підозрюваний щиро розкаявся, що він до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в медичних установах не перебуває у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до положень ст. 75 КК України, сторони погоджуються звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності до ст.76 КК України обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_5 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності до ст.76 КК України обов`язки.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Як передбачено ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником прокурора Глибоцького району Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду укладену 12 червня 2015 року між заступником прокурора Глибоцького району Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст.336 КК України і призначити йому міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: