Справа № 314/1947/15-к
Провадження № 1-в/314/485/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному судовому засіданні подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, національність українець, освіта середня - спеціальна, до засудження не працював , уродженець м. Дніпропетровська, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:
1). 04.05.1987 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 81 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 2 роки. Перегляд вироку 13.04.1989 року направити до ВТК строком 2 роки. Звільнений: 10.07.1990 року умовно-достроково ст. 81 КК України на невідбутий строк 09 місяців 07 днів;

2). 27.03.2003 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки. Перегляд вироку: 17.03.2004 року відмінити випробувальний строк та направити в місця позбавлення волі строком на 5 років;

3). 01.07.2004 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст.309 ч. 2, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений: 13.03.2009 року ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 03 місяці 28 днів.

4). 21.04.2011 року за ст. 185 ч.1 КК України до 3 місяців арешту.

За даною справою засуджений: 21.04.2011 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту. Знов засуджений: 18.01.2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинання покарання, призначене за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.04.2011 року покаранням призначене за даним вироком остаточно визначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Початок строку: 16 квітня 2011 року. Кінець строку: 16 квітня 2017 року.
Відбув 2/3 строку покарання.

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 своєю повідною та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

І

Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що за вироком за яким він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі вважає себе не винним а вирок у відношенні нього незаконним.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого ОСОБА_5 висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів подання встановлено, що під час знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі ОСОБА_5 харктеризувався негативно: за порушення режиму тримання мав 2 стягнення, накладених правами начальника слідчого ізолятору, які виражалися у зберіганні заборонених предметів. Стягнення накладені до вступу вироку в законну силу. Заохочень не мав.

З 11.04.2012 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України у Запорізькій області (№55). Працевлаштований на виробництві установи у ремонтно інструментальному цеху. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був 4 рази заохочений правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС. Мав 1 стягнення, накладене правами начальника колонії, яке знято у встановленому законом порядку. Згідно ст.118 ч.5 КВК України залучався без оплати до роботи з благоустрою відділення СПС та прилеглої території та поліпшення житлово-побутових умов засуджених .

Згідно довідки про працевлаштуванння засудженого ОСОБА_5 у період з 2013 року по 2015 рік в установі працевлаштований був. Але при огляді довідки (арк.спр.12) виданої на засудженого ОСОБА_5 встановлено, що засуджений за відпроцьований час має малий процент виконання норм виробітки.

Згідно з довідкою по стягнення та заохочення виданої на засудженого ОСОБА_5 , встановлено, що останній мав 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці останні два з яких отримав перед настанням пільги. Також 03.04.2015 року засуджений отримав подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці, але згідно довідки про працевлаштування засудженого останній у період з березня 2015 року не працював, а лише залучався до робіт з благоустрою колонії.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 09.06.2015 10:00

09.06.2015