Справа № 214/5763/15-к
1-кп/214/577/15
У Х В А Л А
іменем України
04 серпня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання, в залі суду в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 25.05.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2015 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та угодою про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 29.07.2015 року укладеної між Військовим прокурором Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , останньому узгоджене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, та звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з урахуванням обставин справи, на підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 , у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки на службове обмеження для військовослужбовців на 2 роки із щомісячним відрахуванням 15% із сум грошового забезпечення останнього в дохід держави.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 29.07.2015 року та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 29.07.2015 року та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив призначити йому покарання узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 29.07.2015 року.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угода про визнання винуватості затвердженню не підлягає по наступним підставам.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Так, судом при перевірці угоди про визнання винуватості від 29.07.2015 року укладеної між Військовим прокурором Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 на відповідність вимог КПК України було встановлено, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 472 КК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Однак, відповідно до змісту угоду про визнання винуватості від 29.07.2015 року, ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у самовільному залишенні військової частини без поважних причини тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто фактично обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав себе винним так, як відповідно до змісту угоди він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Також, в угоді про визнання винуватості від 29.07.2015 року при узгоджені міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, не зазначено строк звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
Згідно вимог ст. 58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Крім того, в угоді зазначено, що після узгодження міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі ст. 58 КК України узгоджена заміна основного покарання ОСОБА_5 , у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки на службове обмеження для військовослужбовців на 2 роки із щомісячним відрахуванням 15% із сум грошового забезпечення останнього в дохід держави, що не передбачено зазначеними вище вимогами ст. 58 КК України, в тому числі і те, що на момент розгляду справи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не ухвалено обвинувальний вирок.
В свою чергу, в угоді зазначено формулювання підозри, а саме, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини та не з`явлення на службу без поважних причин понад один місяць, однак в обвинувальному акті взагалі відсутнє будь-яке формулювання обвинувачення.
На думку суду, досягнута між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про визнання винуватості суперечить п.п. 1, 2 ч.7 ст.474 КПК України, а саме умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та не відповідають інтересам суспільства, оскільки відповідно до змісту угоди ОСОБА_5 частково визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведені кримінального провадження не відповідає узгодженому покаранню із застосуванням ст.ст. 58, 75 КК України.
У такому разі відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України судове провадження повинно бути продовжено у загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 314, 371, 474 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення досягнутої 29.07.2015 року між Військовим прокурором Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відновити процесуальні дії по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 25.05.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1