Справа № 404/1608/15-к
Номер провадження 1-кп/404/165/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальне провадження №0000016 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кіровограда, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2012 року, точного часу не встановлено, до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк», яке знаходиться на вулиці Жовтневої Революції, 16, к. 1 в м. Кіровограді, звернулась ОСОБА_6 з метою отримання грошового кредиту.

Для підтвердження своєї платоспроможності, що є необхідною умовою для отримання кредитних коштів, ОСОБА_6 надала до вищевказаної банківської установи завідомо неправдиву інформацію, а саме довідку про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій», в якій містилась недостовірна інформація про те, що вона нібито працює на зазначеному підприємстві та обіймає посаду інженера і протягом 6 місяців отримала заробітну плату у розмірі 18939 грн. 02 коп.

На підставі наданих ОСОБА_6 документів та завідомо неправдивої інформації про місце роботи та отриману нею заробітну плату, 25.04.2012 року між директором відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № R9В, відповідно до якого ОСОБА_6 отримала кредитні кошти в сумі 39700 грн.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала повністю. Вказувала, що скоїла злочин за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому пояснила суду, що дійсно 25.04.2012 року вона звернулась до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» з метою отримання грошового кредиту, надавши для підтвердження своєї платоспроможності довідку про доходи від 17.04.2012 року з ПАТ «НВП «Радій», в якій містилась недостовірна інформація про те, що вона працює на зазначеному підприємстві та одержує заробітну плату. У вчиненому розкаювалась.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

-довідкою про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій», в якій містилась недостовірна інформація про те, що ОСОБА_6 працює на зазначеному підприємстві, обіймає посаду інженера і протягом 6 місяців отримала заробітну плату у розмірі 18939 грн. 02 коп. (а.с. 37);

-інформацією з ПАТ «НВП «Радій» про те, що ОСОБА_6 не працювала на ПАТ «НВП «Радій» (а.с. 82);

-висновком судово-почеркознавчої експертизи № 18 від 12.02.2015 року, яким встановлено, що підпис в довідці про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій» виконаний не керівником даного підприємства(а.с. 209-216);

-висновком судово-технічної експертизи документів № 40 від 13.02.2015 року, яким встановлено, що відтиск круглої печатки в довідці про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій» виконаний із використанням кольорової копіювально-множильної техніки(а.с. 222-223).

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 222 КК України, визнається судом доведеним.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 222 КК України, як надання завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту за відсутності ознак злочину проти власності.

Водночас ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у тому, що 25.04.2012 року, точного часу не встановлено, до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк», яке знаходиться на вулиці Жовтневої Революції, 16, к. 1 в м. Кіровограді, звернулась ОСОБА_6 з метою отримання грошового кредиту. Для підтвердження своєї платоспроможності, що є необхідною умовою для отримання кредитних коштів, ОСОБА_6 надала до вищевказаної банківської установи завідомо підроблений документ, а саме неправдиву довідку про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій», в якій містилась недостовірна інформація про те, що вона нібито працює на зазначеному підприємстві та обіймає посаду апаратника і протягом 6 місяців отримала заробітну плату у розмірі 18939 грн. 02 коп. Використавши підроблений документ 25.04.2012 року між директором відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № R9В, відповідно до якого ОСОБА_6 отримала кредитні кошти в сумі 39700 грн.

Обвинувачена ОСОБА_6 підлягає виправданню за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Так, обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , повністю охоплюються об`єктивною стороною ч. 1 ст. 222 КК України, а дії обвинуваченої не утворюють ідеальної сукупності злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Частина 1 ст. 222 та частина 4 ст. 358 КК України рівною мірою передбачають караність діяння обвинуваченої. Тобто, одиничні злочинні дії обвинуваченої підпадають під ознаки вказаних кримінально-правових норм, створюючи для кваліфікації правопорушення конкуренцію норм права.

Надання банку завідомо неправдивої інформації у вигляді підробленого документу з метою одержання кредиту охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 222 КК України, оскільки остання найбільшою мірою відбиває специфіку і особливості даного злочинного діяння, є спеціальною нормою, яка, при конкуренції норм, підлягає застосуванню.

З урахуванням викладеного в діях обвинуваченої відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки за «використання завідомо підробленого документу з метою одержання кредиту», передбачена відповідальність спеціальною нормою права статтею 222 КК України.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 222 КК України суд враховує, що вона вчинила злочин невеликої тяжкості, особу винної, яка за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Суд призначає обвинуваченій безальтернативне покарання у виді штрафу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами внесеними 12.06.2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам роз`яснено, що згідно ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно.

Як вбачається з обставин справи обвинувачена на час вчинення даного кримінального правопорушення не займала будь-яких посад, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, і вчинення нею даного кримінального правопорушення не було пов`язане з її офіційною трудовою діяльністю, виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, організація, установах незалежно від форми власності.

Таким чином, додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 222 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю до обвинуваченої ОСОБА_6 судом, в силу ст. 55 КК України, не застосовується.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» мала на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якої не позбавлена батьківських прав, обмеження щодо застосування амністії, визначені Законом України «Про амністію у 2014 році» та Законом України «Про застосування амністії в Україні» відсутні, враховуючи прохання обвинуваченої про застосування стосовно неї амністії, суд вважає за необхідне на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнити обвинувачену від відбування призначеного основного покарання згідно із ст.14 цього Закону.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Виправдати ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 1131 гривня.

Документи, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та долучені до його матеріалів, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1