Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Рівне кримінальне провадження 3 0005020 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заступника прокурора Рівненської області на вирок Рівненського міського суду від 15 січня 2015 року , щодо ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, з середньою освітою, непрацюючий, не судимий, засуджений:

· за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1300 гривень.

За вироком суду, ОСОБА_7 , приблизно о 22 годині 14 серпня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту на вул. Дворецькій в м. Рівне, під час словесного конфлікту, діючи умисно, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 не менше десяти ударів руками та ногами, чим спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно акта судово-медичної експертизи №885 від 26.08.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційних скаргах, які є ідентичними, прокурори, не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважають вирок суду незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначають, що ч.2 ст.53 КК України встановлено - розмір покарання у виді штрафу визначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян в межах від 30 до 50000. Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Апелянти стверджують, що в даному випадку розмір покарання у виді штрафу повинен бути визначений саме у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян і не може полягати в твердій грошовій сумі. Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 76 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1292 гривні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про зміну вироку суду з підстав, наведених у апеляціях, пояснення обвинуваченого, який підтримав апелянтів, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які учасниками судового розгляду не оспорюються.

Разом з тим твердження прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_7 , враховано тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії невеликої тяжкості та дані про особу обвинуваченого, який є не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , у виді штрафу, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, розмір призначеного ОСОБА_7 судом штрафу визначений в межах статті 53 КК України.

Разом з тим, не зазначення кратності розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при призначенні покарання у виді штрафу є безумовною підставою для зміни вироку суду першої інстанції, оскільки покарання визначається судом не у твердій грошовій сумі, а в ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент постановлення вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому основного покарання у виді штрафу у розмірі, який був визначений судом першої інстанції не у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлюється законодавством України на момент постановлення вироку, а у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не застосував закон, зокрема ст. 53 КК України, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив розмір штрафу в абсолютних цифрах.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині зазначення розміру покарання в кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заступника прокурора Рівненської області - задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду від 15 січня 2015 року відносно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 76 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1292 гривні.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3