Справа № 642/2575/15-к
Провадження №1кп/642/316/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця міста Харкова, з середньотехнічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, українця, громадянина України, водія КП «Харківські теплові мережі», раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 з травня 2009 року по 8 квітня 2010 року проходив військову службу на посаді водія автомобіліста у військовій частині НОМЕР_1 АБГШ, яка дислокувалась у АДРЕСА_1 , у військовому званні «старший солдат».

Після звільнення з лав Збройних Сил України, ОСОБА_5 був зарахований до першої категорії військовозобов`язаних на загальній облік рядових і сержантів запасу до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Указу Президента України №607/2014 від 21 липня 2014 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу старшому солдату запасу ОСОБА_5 була вручена повістка про виклик 12 лютого 2015 року представниками штабу оповіщення КП «Харківські теплові мережі», діючого відповідно до наказу Генерального директора КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_6 №53 від 05.02.2015 року з метою забезпечення виконання розпорядження Харківської облдержадміністрації від 30.01.2015 №52 «Про проведення невідкладних заходів з питань організації людських і транспортних ресурсів на території області», до зазначеного військового комісаріату, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , для призиву на військову службу під час мобілізації та направлення для подальшого проходження до Збройних Сил України, з роз`ясненням про наслідки у разі неявки.

Проте, ОСОБА_5 , діючи умисно, 12 лютого 2015 року з метою ухилення від призову за мобілізацією, маючи реальну можливість прибути за викликом, за відсутності поважних причин в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року та ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ухилився від призову і не прибув в указаний час до місця призову - ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно висновку голови медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.03.2015 року старший солдат запасу ОСОБА_5 є придатним до військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову за мобілізацією.

20 березня 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського район м. Харкова та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав обвинувачення за ст. 336 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст. 336 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України він звільняється від відбування покарання з іспитовим строком.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 також підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Дії ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ст. 336 КК України. Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом роз`яснені сторонам наслідки укладання вказаної угоди відповідно до вимог ч.2 ст. 473 КПК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 414 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження вказаної угоди про визнання винуватості. Суд визначає іспитовий строк - 1 рік, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має двох малолітніх дітей, має постійне місце роботи. Відповідно до ст. 75 КК України суд також покладає на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не обиралася.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 20 березня 2015 р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м.Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.4 статті 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1