У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 26 липня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця
міста Марганець Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1, не судимого,

засуджено
за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він вчинив умисне вбивство двох осіб за
таких обставин.

14 грудня 2006 року ОСОБА_1 разом зі своїми знайомими ОСОБА_3 і ОСОБА_4
розпивали спиртні напої у АДРЕСА_1, де між ними виникла сварка, після якої
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вивели ОСОБА_1 на вулицю, побили, заподіявши йому легкі
тілесні ушкодження, а самі повернулись у квартиру.

Після цього ОСОБА_1 з метою помсти вирішив убити своїх кривдників.
Повернувшись у квартиру близько 14-ї години цього ж дня, ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, взяв зі столу кухонний ніж, яким заподіяв
ОСОБА_3два проникаючих колото-різаних поранення в область грудної клітини і
п'ять різаних ран верхніх кінцівок, а ОСОБА_4 - проникаюче колото-різане
поранення в область грудної клітини.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 помер в лікарні того ж дня, а
ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі та доповненні
до неї захисник посилається на неправильне застосування судом кримінального
закону, оскільки, на його думку, ОСОБА_1 захищався від нападу і неправомірних
дій потерпілих, які погрожували позбавити його життя.

Крім того, у касаційній скарзі мовиться про порушення права ОСОБА_1 на
захист під час досудового слідства.

Захисник просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з п.1
ч.2 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, оскільки, на його думку,
засуджений, неправильно оцінюючи дії потерпілих, помилково припускав наявність
реального суспільно небезпечного
посягання з їх боку, тобто заподіяв шкоду при уявній обороні.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 -
без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у
вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними в справі й дослідженими в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованим.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час досудового слідства і в
судовому засіданні не заперечував, що саме він позбавив життя ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, хоча й стверджував, що захищався від неправомірних дій потерпілих.

Проте ці твердження ОСОБА_1 спростовані сукупністю доказів у справі, яким
суд дав належну оцінку.

Так, свідок ОСОБА_5 зазначала, що бачила, як біля другого під'їзду АДРЕСА_2
двоє невідомих чоловіків били третього, що був із ними. Вона з балкону своєї
квартири крикнула, що викличе міліцію, після чого бійка припинилася і нападники
зайшли в під'їзд, а побитий чоловік невдовзі пішов за ними. Через деякий час
вона побачила, що на тому ж місці ті ж самі чоловіки знову б'ються і вдруге
попередила, що викличе міліцію. Припинивши побиття, двоє чоловіків знову зайшли
в під'їзд, а чоловік, якого побили, крикнув, що міліцію викликати не треба і
теж забіг у під'їзд. Через короткий проміжок часу один із двох чоловіків, які
раніше зайшли у під'їзд, вийшов увесь у крові, тримаючись за груди, і попросив викликати швидку допомогу.

Допитаний як потерпілий 15 грудня
2006 року ОСОБА_4 стверджував, що після побиття ОСОБА_1 він та ОСОБА_3
повернулись у квартиру. Коли сюди ж повернувся і ОСОБА_1, йому запропонували
збирати речі і їхати. У відповідь на це ОСОБА_1 взяв у кухні ніж і вдарив його
в живіт. ОСОБА_4 вказував, що в квартирі ОСОБА_1 ніхто не бив і ніхто йому не
погрожував (т. 1 а. с. 101-105).

За показаннями свідка ОСОБА_6 14 грудня 2006 року ОСОБА_1 розповів йому, що
потерпілі його побили, після чого він, взявши ніж, убив їх.

Як видно з висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_3 настала від
проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітини з пошкодженням
6-го ребра, нижньої долі правої легені, тканини правого купола діафрагми і
тканини правої долі печінки; непроникаючої колото-різаної рани передньої
поверхні грудної клітини справа, різаних ран верхніх кінцівок, що
супроводжувалося кровотечею, розвитком шоку і гострого малокрів'я внутрішніх органів ( т.1 а.с. 226-230).

Смерть ОСОБА_4, згідно з висновком
судово-медичної експертизи, настала від проникаючої колото-різаної рани лівої
половини грудної клітини з пошкодженням тканини діафрагми, підшлункової залози,
шлунку і тканини лівої долі печінки, що супроводжувалось кровотечею, розвитком
синдрому поліорганної недостатності. (т. 1 а. с. 237- 240).

Оцінивши ці та інші докази, суд дійшов правильного висновку про те, що
ОСОБА_1, бажаючи помститися ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за те, що вони його побили,
умисно позбавив потерпілих життя.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій ОСОБА_1 суд виходив із сукупності
всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, врахував спосіб, знаряддя злочину,
кількість, характер і локалізацію заподіяних ОСОБА_4 та ОСОБА_3ушкоджень,
причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілих, що передувала
події, їхні стосунки.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України є правильною.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ст. 118 КК
України, колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Так, умисне вбивство, передбачене
ст. 118 КК України, може вважатися вчиненим при уявній обороні у тому випадку,
коли обстановка, що склалася, давала особі достатні підстави вважати, що мало
місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомлювати
помилковості свого припущення.

Як видно з матеріалів справи, і це встановлено судом, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, на
зауваження ОСОБА_5, припинили побиття ОСОБА_1 і залишили його біля під'їзду
будинку. Після цього ОСОБА_1, маючи можливість уникнути подальшого конфлікту зі
своїми кривдниками та скористатися пропозицією очевидиці бійки ОСОБА_5
викликати міліцію, повідомив її, що міліцію викликати не треба, знову
повернувся у квартиру, де, з помсти,
спричинив ОСОБА_4 та ОСОБА_3смертельні ножові поранення.

За таких обставин, у колегії суддів немає підстав для визнання дій
ОСОБА_1 уявною обороною.

При перевірці справи в касаційному порядку не встановлено даних, які б
свідчили про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки одразу після
пред'явлення йому обвинувачення за п.1 ч.2 ст. 115 КК України до участі в
справі був допущений захисник ОСОБА_2 а
тому й ці доводи скарги колегія суддів вважає необґрунтованими (т.1 а.с.
65).

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК
України і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових
злочинів.

Істотних порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити
суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення,
при перевірці справи в касаційному порядку не встановлено.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 квітня
2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Скотарь А.М. Кривенда О.В. Мороз М.А.