АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/1101/13 Головуючий в 1 інст.: Зубов О.С.
Категорія: ч.2 ст.146, ч.3 ст.357, ч.2, 3 ст.258, Доповідач: Пляс М.Г.
ч.3 ст.190, ч.2 ст.209 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2013 року м.Херсон

колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді: Пляса М.Г.

суддів: Калініченка І.С., Геми Ю.М.

з участю прокурора: Дворецького О.О.

потерпілої: ОСОБА_1,

захисника: ОСОБА_2

засудженого: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 31 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: м. Херсон, вул. П.Мирного, 35,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України на 2 роки обмеження волі;

за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до внесення змін Законом від 07.04.2011р.) на 3 роки обмеження волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до внесення змін Законом від 07.04.2011р.) на 1 рік обмеження волі;

за ч. 3 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 209 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією на користь держави 245 702 грн. 90 коп., отриманих злочинним шляхом, та конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією на користь держави 245 702 грн. 90 коп., отриманих злочинним шляхом, та конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання рахувати з 03.09.2010 року, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування його під вартою в ІТУ.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь:

-ОСОБА_1 245 702 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

-ОСОБА_4 555,54 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішене питання щодо судових витрат та речових доказів.

ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він в період з 12.04.2010 року по 30.04.2010 року, з корисливих мотивів заволодіння чужим майном, таємно заволодів паспортом ОСОБА_4, підробивши повторно від її імені нотаріальні довіреності з метою їх використання при заволодінні квартирою, за попередньою змовою з іншими особами, незаконно на протязі тривалого часу позбавивши свободи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з метою звільнення їх квартири від них і безперешкодного її продажу, використовуючи підроблені довіреності, шляхом шахрайства, зловживання ???довірою, заволодів чужим майном у великому розмірі, а саме квартирою № 124, в будинку № 28 по вул. Карбишева в м. Херсоні, яку продав і заволодів грошовими коштами покупця ОСОБА_1 в сумі 31000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 30.04.2010 року становило 245702,90 грн., при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3, увійшовши в довіру ОСОБА_4, схилив її видати на його ім'я довіреність на право розпорядження належної їй на праві приватної власності квартирою № 124 в будинку № 28 по вул. Карбишева, у м. Херсоні. Однак, ОСОБА_4, запідозривши ОСОБА_3 у намірах заволодіння її квартирою, скасувала дію зазначеної довіреності, а також подала до КП Херсонське Державне бюро технічної інвентаризації (далі Херсонське ДБТІ) заяву з проханням не здійснювати будь-яких дій, спрямованих на відчуження або перереєстрацію її квартири.

Незважаючи на це, 12.04.2010 року ОСОБА_3, знаючи про те, що ОСОБА_4 скасувала дію раніше виданої на його ім'я довіреності діючи за попередньою змовою з іншою особою, яка під видом медичної сестри проникла в приміщення квартири АДРЕСА_1, де зробила ОСОБА_4 і ОСОБА_5 внутрішньомязові ін'єкції невстановленого медичного препарату, а також спонукала їх випити неустановлені таблетки з метою ослаблення фізичного стану потерпілих ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5, після чого ОСОБА_3, скориставшись моментом, коли ОСОБА_4 відкрила двері, проник до вказаної квартири, де скоїв напад на потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5, застосувавши до них фізичне насильство, яке виразилося в нанесенні ударів руками в різні частини тіла потерпілих, зв'язавши їх, позбавивши можливості вільно пересуватися, і у зв'язаному вигляді на автомобілі ВАЗ-2101 реєстраційний № 743 -81 ХВ спільно з вищевказаною особою перевіз потерпілих в квартиру АДРЕСА_2, де продовжив насильно утримувати потерпілих проти їх волі, після чого 12.04.2010 року у вечірній час спільно з іншою особою, за попередньою змовою, таємно для оточуючих, в багажнику вказаного автомобіля, проти волі потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перевезли їх в будинок № 3 по вул. Паркова в с. Радянське Білозерского району Херсонської області, де продовжили насильно, з корисливих мотивів подальшого заволодіння квартирою, її продажу і заволодіння грошовими коштами покупця, утримувати потерпілих, позбавивши їх свободи на протязі тривалого часу, оскільки будинок був закритий зовні, на вікнах були решітки, що не давало можливості потерпілим покинути його за своєю волею, доручивши іншій особі наглядати за ними з метою припинення будь-яких дій потерпілих покинути вказаний будинок.

Після цього 12.04.2010р. ОСОБА_3 проник в квартиру АДРЕСА_3, де незаконно заволодів паспортами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з метою використання їх для заволодіння квартирою і її продажу та умовив ОСОБА_6, яка зовні схожа з ОСОБА_4, виступити в якості ОСОБА_4 у нотаріуса, і в Херсонському ДБТІ. 13.04.2010 року в Херсонському ДБТІ за участю ОСОБА_6 вони підробили заяву від імені ОСОБА_4 про скасування раніше поданої заяви про невидачу витягу на квартиру № 124 будинку № 28 по Карбишева м. Херсона та одночасної видачі на вказану квартиру витягу, а також договір № 2 між Херсонським ДБТІ та ОСОБА_4, на виготовлення технічної документації на квартиру в терміновому порядку, в яких ОСОБА_6 виконала підписи від імені ОСОБА_4

Далі, 13.04.2010 року ОСОБА_3, перебуваючи в кімнаті № 110 будинку №15 по вул. 9-го Січня, ввівши нотаріуса в оману, представивши йому в ролі своєї бабусі ОСОБА_6, яка поставила свій підпис від імені ОСОБА_4, повторно, з метою подальшого використання, підробив на своє ім'я довіреність BMP № 054335 від імені ОСОБА_4 на право представляти її інтереси та розпоряджатися її майном.

16.04.2010 року, використовуючи зазначену підроблену довіреність, ОСОБА_3 надав дану довіреність нотаріусу ОСОБА_7, за якою виступив в якості представника власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 при укладанні з ОСОБА_8 договору купівлі-продажу цієї квартири.

29.04.2010 року ОСОБА_3, перебуваючи в кімнаті № 110 будинку № 15 по вул.9-го Січня, повторно, ввівши нотаріуса в оману, з метою подальшого використання, підробив на своє ім'я довіреності серії BMP № 963926 та серії BMP № 963927 від імені ОСОБА_4 на право представляти інтереси ОСОБА_4 при знятті останньої з реєстраційного обліку місця проживання та купівлі їй житлового будинку, представивши нотаріусу в ролі своєї бабусі ОСОБА_6, яка поставила на довіреності свої підписи від імені ОСОБА_4

29.04.2010 року, перебуваючи в приміщенні ЖЕУ-7 КП Таврійський в м. Херсоні, ОСОБА_3, використовуючи підроблену довіреність серії BMP № 963926 від 29.04.2010 року, зняв ОСОБА_4 з реєстрації за місцем її проживання: м.Херсон, Карбишева 28, кв.124.

19.05.2010 року ОСОБА_3, перебуваючи в приміщенні сільської ради в с.Центральне Снігурівського району Миколаївської області, використовуючи підроблену довіреність серії BMP № 963927 від 29.04.2010 року, здійснив реєстрацію ОСОБА_4 за новим місцезнаходженням придбаного для неї житла за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Шмідтово вул.Ватутіна 2.

30.04.2010 року в м. Херсоні ОСОБА_3, діючи за довіреністю серії BMP № 256849 від 26.04.2010 року, яка на його прохання була видана йому його братом ОСОБА_8 на право розпорядження квартирою № 12 будинку № 28 по вул. Карбишева в м. Херсоні, з метою заволодіння грошовими коштами покупця, достовірно знаючи про те, що право власності на квартиру отримано ним шляхом шахрайства, з метою незаконного збагачення, зловживаючи довірою, продав дану квартиру ОСОБА_1, уклавши з нею договір купівлі-продажу від 30.04.2010 року і отримавши від неї в якості оплати за квартиру 31000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 30.04.2010 року складало 245702,90 грн., заподіявши потерпілій матеріальної шкоди у великому розмірі.

Крім цього, ОСОБА_3, з метою легалізації (відмивання) частини доходів, а саме грошових коштів у сумі 2000 доларів США і 7500 ЄВРО, отриманих в результаті шахрайства відносно ОСОБА_1, 02.08.2010 року в м. Херсоні помістив їх на особові базові рахунки № 9102 та № 8976, відкриті в Херсонському відділенні ПАТ КБ Приватбанк, на підставі договору № 8АМВК1894 (вклад Мультивалютний), укладеного на своє ім'я, з метою отримання в подальшому прибутку в розмірі 8,25% річних від суми вкладу в доларах США і 7,75% річних від суми вкладу в ЄВРО.

У своїх апеляціях:

- прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає вирок суду незаконним та таким що підлягає скасуванню у звязку з істотними порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину в звязку з його мякістю, оскільки: при винесенні вироку судом не було взято до уваги та не дано належної оцінки послідовним показам потерпілих та свідків, а також письмовими матеріалами по вказаній кримінальній справі, а саме показам потерпілої ОСОБА_4 (а.с.147-151), ОСОБА_5 (а.с.169-172), ОСОБА_9 (а.с.183) та другим доказам в їх сукупності; не мотивоване рішення відносно перекваліфікації дій ОСОБА_3 на ч.1 ст.209 КК України. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

- потерпіла ОСОБА_4, не погоджується в частині стягнення на її користь 10 000 грн., оскільки вважає, що їй заподіяна моральна шкода у розмірі 70 000 грн., про що наводить свої доводи. Просить вирок змінити в частині цивільного позову та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 70 000 грн.

- потерпіла ОСОБА_1, вказує, що призначаючи покарання судом не було враховано, що відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин, вину не визнав, завдані збитки потерпілій ОСОБА_1 не відшкодував. Крім того, судом не було обґрунтовано та не наведено жодних доводів на підтвердження помякшуючої обставини, на яку містяться посилання у вироку. Просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.146, ч.3 ст.357, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.190, ч.1 ст.209, ст.70 КК України, 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, потерпілу ОСОБА_1, яка підтримала свої апеляційні вимоги у повному обсязі, засудженого ОСОБА_3 та його захисника, які заперечували проти апеляцій, провівши судові дебати, в яких сторони залишилися на своїх позиціях, надавши засудженому ОСОБА_3 останнє слово, в якому він просив залишити вирок щодо нього без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за які він засуджений при встановлених і викладених у вироку обставинах, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не визнав свою вину в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, а по іншим епізодам обвинувачення визнав свою вину та пояснив, яким чином він заволодів квартирою ОСОБА_4, а потім продав її ОСОБА_1 Ці покази узгоджуються з формулюванням обвинувачення, викладеному в мотивувальній частині вироку.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили про обставини незаконного позбавлення їх волі ОСОБА_3 з метою заволодіння квартирою ОСОБА_4 шляхом шахрайства.

Потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що 30.04.2010 року вона уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, яку за дорученням продавав ОСОБА_3, при цьому показував їй квартиру, готував всі документи, якому вона в рахунок оплати за квартиру передала 31000 доларів США. Пізніше зясувалося, що початковий власник ОСОБА_4 свою квартиру не продавала.

Свідок ОСОБА_10, внучка потерпілої, показала, що в квітні 2010 року потерпілі зникли зі своєї квартири, на дзвінки не відповідали, Квартирант повідомив, що нібито ОСОБА_5 побив бабусю та її забрав собі якийсь ОСОБА_10, який забрав з квартири якісь документи. Потім зателефонувала ОСОБА_4 і повідомила, що вона знаходиться у селі в Миколаївській області, куди її вивіз ОСОБА_3, їй якась медсестра робила укол якимось препаратом. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_3 побив її і ОСОБА_5, погрузив до автомобіля, відвіз і тримав десь закритими в будинку, а потім відвіз до Миколаївської області, де залишив.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що на прохання підсудного на початку квітня 2010 року вона під виглядом медсестри ввела ін'єкцію ОСОБА_4 і ОСОБА_5 препаратом, який дав їй підсудний, а також дала їм по таблетці. Через деякий час ОСОБА_3 вивів ОСОБА_4 та її сина, посадив в автомобіль, а вона пішла додому. Близько 18:00 год. ОСОБА_3 привіз жінку та її сина до них на квартиру, їх руки були зв'язані, та закрив їх на балконі. Через деякий час повернувся ОСОБА_3 і зажадав збиратися і їхати до батьків у село Радянське. Потерпілих посадили на заднє сидіння. По дорозі ОСОБА_3 закрив їх у багажнику автомобіля. Попросив її батька, щоб вони побули у них на дачі, де вони перебували 2-3 неділі.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 12.04.2010 року до нього приїхала його донька з ОСОБА_3 Останній попросив, щоб його родичі деякий час пожили в них на дачі під замком, що вони і зробили. Потім ОСОБА_3 відвіз їх кудись в село.

Аналогічні свідчення дала свідок ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що у квітні 2010 року ОСОБА_3 попросив її підписати деякі документи від особи його бабусі. Дав їй паспорт ОСОБА_4 і відвіз до нотаріуса, а потім в БТІ, де вона підписувала доручення і ще якісь документи за ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що на прохання ОСОБА_3 оформляв на себе вказану квартиру, потім видав йому довіреність на її продаж.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 19.05.2010 року на власному автомобілі ABІА він виконував замовлення ОСОБА_3 по перевезенню речей з квартири по вул.Карбишева в м.Херсоні в село, розташоване в Миколаївській області.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 пояснили, що 19.05.2010 року вони перевозили речі з квартири по вул.Карбишева, 28 у село в Миколаївській області. Замовляв машину і вантажників чоловік на ім'я ОСОБА_3, який керував перевезенням і здійснював розрахунки.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що в наприкінці квітня 2010 року ОСОБА_3 дав їй довіреність від ОСОБА_4 її паспорт, за якими вона зняла ОСОБА_4 з реєстрації з місця проживання.

Свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_21 показали, що продали в с.Шмідтово будинок № 2 по вул.Ватутіна ОСОБА_3 всього за 4000 грн., як той сказав, для його бабусі з її сином.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що ОСОБА_3 у травні 2010 року, як племінник ОСОБА_4 займався її пропискою в селі, надав їй документи на будинок та паспорт ОСОБА_4 Вона зареєструвала ОСОБА_4 у будинку по вул.Ватуніна 2 в с.Шмідтово.

Свідок ОСОБА_23 показала, що була посередником при продажу будинку ОСОБА_21 в с.Шмідтово ОСОБА_3О, як той сказав, для його бабусі з її сином, а потім ОСОБА_3 привіз їх, ті були перелякані, на ногах були подряпини.

Свідок ОСОБА_24 підтвердила свої свідчення про те, що за заявою підсудного вона обстежила та виготовила технічну документацію на квартиру АДРЕСА_6.

Вина засудженого ОСОБА_3 підтверджується також письмовими доказами:

протоколом відтворення обстановки та обставин події, де ОСОБА_4 підтвердила свої показання (т.1 а.с. 159-162);

договором купівлі-продажу квартири від 30.04.2010 року, розписками ОСОБА_3 (т.1 а.с. 184-189);

розпискою, згідно з якою ОСОБА_20 передала документи на будинок в с.Шмідтово ОСОБА_3 (т.1 а.с. 127);

протоколами огляду місця події від 13.08.2010 року та 07.09.2010 року (т.1 а.с. 128-132, 138-141);

протоколом обшуку у ОСОБА_3, де були виявлені і вилучені довіреності від імені ОСОБА_4, договір купівлі-продажу квартири та інші документи (т.2 а.с. 155-166);

протоколами виїмки документів: нотаріально завірених доручень, копії паспорта, листка вибуття, заяв, талону зняття з реєстрації та інших (т2 а.с.75-79, 81-91, 100-103, 112-113);

Висновком експерта від 26.08.2010 року № 1524, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_4, яка поставлена ??під рукописним текстом заяви від імені ОСОБА_4 від 15.04.2010 року в договорі № 2, дорученнях від імені ОСОБА_4 BET 819393, BMP 963926, BMP 054335, BMP 963927, BMP 96392, заяві від 06.09.2007 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (т.2 л.д.232-256);

висновком спеціаліста № 1947 від 22.10.2010 року, з якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 під текстом заяви від 15.04.2010 року і договором № 2 виконана ОСОБА_6 (т.2 а.с. 8-41)

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у зазначених злочинах і вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, щодо двох осіб, вчинене на протязі тривалого часу; за ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ч.2 ст. 358 КК України (в редакції до внесення змін Законом від 07.04.2011р.), як підробка документа, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права і звільняє від обов'язків, з метою використання його особою, яка підробила документ, вчинене повторно; за ч.3 ст.358 КК України (в редакції до внесення змін Законом від 07.04.2011 р), як використання завідомо підробленого документа; за ч.3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великому розмірі; і за ч.1 ст.209 КК України, як укладення угоди з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного (протиправного) діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

При цьому, суд вірно перекваліфікував дії ОСОБА_3 з ч.2 на ч.1 ст.209 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку частини другої цієї статті повторність, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив лише один епізод легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме, з метою легалізації (відмивання) частини доходів, а саме, грошових коштів у сумі 2000 доларів США і 7500 ЄВРО, отриманих в результаті шахрайства відносно ОСОБА_1, 02.08.2010 року в м. Херсоні помістив їх на особові базові рахунки № 9102 та № 8976, відкриті в Херсонському відділенні ПАТ КБ Приватбанк, на підставі договору № 8АМВК1894 (вклад Мультивалютний), укладеного на своє ім'я, з метою отримання в подальшому прибутку в розмірі 8,25% річних від суми вкладу в доларах США і 7,75% річних від суми вкладу в ЄВРО.

Предявлене ОСОБА_3 обвинувачення за ст.209 КК України, як окремого епізоду, в тому, що з метою легалізації ( відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, він продав квартиру ОСОБА_1 суд правильно визнав помилковим і таким, що підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки ОСОБА_3 визнаний винним за цим епізодом за ч.3 ст.190 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_3 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Призначаючи засудженому вид та міру покарання, суд врахував суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу засудженого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, а також обставину, яка пом'якшує покарання - щире каяття в частині визнаних ним злочинів, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, та правильно прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, доводи апеляції прокурора щодо істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та доводи апеляцій прокурора і потерпілої ОСОБА_1 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину в звязку з його мякістю є безпідставними.

Необгрунтованими є також доводи апеляції потерпілої ОСОБА_25 щодо розміру стягненої на її користь моральної шкоди, оскільки приймаючи рішення про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд врахував характер та тривалість її моральних страждань. При цьому, в апеляції потерпіла просить стягнути моральну шкоду в розмірі, який перевищує розмір, який був предявлений нею в цивільному позові в суді першої інстанції.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які були б підставою для скасування або зміни вироку, колегією судів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляцій немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 31 жовтня 2012 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Судді:(три підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя М.Г.Пляс