УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня
«13» дня Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- Топчий В.М.

судців
- Бордачова
В.М.

- Рижової
І.В.

за
участю прокурора- Ігнатова Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець та мешканець м. Керч, неодружений,
не працюючий, раніше 5 разів судимий:

1)
7 жовтня 1991 року Керченським міським судом за ст.
215-3 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт, 5 червня 1992 року на підставі ст.
ЗО КК України призначене покарання замінено на позбавлення волі, звільнений 3
березня 1994 року по відбуттю строку
покарання,

2)
27
березня 1996 року цим же судом за ст.ст. 140
ч.2, 86-1,44 КК України на 4 роки позбавлення
волі, звільнений 28 серпня 1998 року за постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 1998 року на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року,

3)
21 липня 1999 року Керченським міським судом АР Крим за
ст. 140 ч.2 КК України на 4

Справа № 11
-413/2007 року

- 2 -

роки
позбавлення волі, звільнений 9 листопада
2002 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 3 місяці 7
днів,

4) 5 червня 2003 роки цим же судом за ст. 309 ч.1 КК України на 1 рік обмеження волі, звільнений 22 липня 2004 року на підставі ст.

81 КК України
умовно-достроково на 4 місяці 15
днів,

5) 29 листопада 2004 року Вільно гірським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 2

місяці позбавлення волі, звільнений 9

листопада 2006
року по відбуттю строку покарання,

ЗАСУДЖЕНИЙ: за ст. 187 ч.1 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Строк
відбування покарання обчислено з 14 грудня 2006 року.

Питання про речові докази вирішено згідно зі ст. 81 КПК України.

Відповідно до вироку,
засуджений ОСОБА_1 визнаний винним у розбійному нападі, вчиненому за таких
обставин.

9 грудня 2006 року, близько 15 час,
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на пляжі біля вул.
Сморжевського у м. Керч, побачивши у ОСОБА_2 мобільний телефон «ЫОК1А-1600», вартістю
з 8ІМ-картою 424 грн., з метою заволодіння, забрав його у потерпілого і не
реагуючи на вимоги останнього повернути дане майно, з метою утримання телефону,
наніс ОСОБА_2 декілька ударів в обличчя, заподіявши йому легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, з викраденим зник,
розпорядившись ним за своїм розсудом.

У судовому
засіданні ОСОБА_1 винним себе визнав повністю.

В апеляції
засуджений оспорює законність і обгрунтованість постановленого вироку, а також
правильність кваліфікації його дій, стверджуючи, що удари наніс потерпілому
внаслідок його неправомірної поведінки. При цьому апелянт посилається на
відсутність умислу на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що
апеляція задоволенню не підлягає.

Висновки
суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, встановлених 1 судом
та наведених у вироку, підтверджені сукупністю досліджених у судовому засіданні
} доказів, яким дана належна оцінка.

- 3 -

Як вбачається з
показань, в судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе в інкримінованому йому
злочині визнав повністю та при цьому стверджував, що побачивши в руках свого
знайомого ОСОБА_2 мобільний телефон, попросив його подзвонити в м.
Дніпропетровськ. ОСОБА_2 дав йому мобільний телефон, а після почав вимагати
його повернути та спробував ударити, але він ухилився, сам наніс потерпілому
декілька ударів та з телефоном зник.

Аналогічні
показання ОСОБА_1 давав і під час досудового слідства, спочатку в поясненнях
органам дізнання (а.с. 18), а потім на допитах у слідчого як підозрюваний
(а.с.32) і як обвинувачений (а.с. 44).

Підстав
сумніватись в достовірності показань засудженого і об'єктивності їх оцінки
судом немає, оскільки такі показання повністю відповідають іншим доказам по
справі.

Так потерпілий
ОСОБА_2, показання якого були досліджені судом в порядку ст. 306 КПК України,
пояснив, що розпиваючи на пляжі з ОСОБА_1м і ОСОБА_3 спиртні напої, він
користувався мобільним телефоном, який ОСОБА_1 попросив. Коли він дав телефон ОСОБА_1, той одразу поклав його до себе в кишеню.
На вимогу повернути телефон, заявив, що не брав його, та телефону у
нього немає. Він спробував вдарити його, але ОСОБА_1 відхилився та у відповідь
наніс кулаком удар в обличчя, від якого потерпілий упав, а ОСОБА_1 почав його бити. Коли їх стали
розбороняти, ОСОБА_1 почав швидко відходити та у відповідь на вимогу
повернути телефон, зник (а.с. 17,23).

Свої показання
потерпілий підтвердив і під час проведення очної ставки з ОСОБА_1м (а.с. 37).

Крім цього,
згідно з обґрунтованими висновками судово-медичної експертизи, забита рана
слизової і крововилив у слизову верхньої губи, разом з іншими описаними
експертом тілесними ушкодженнями у потерпілого ОСОБА_2, відносяться до ЛЕГКИХ,
які спричинили короткочасний розлад здоров'я, більше 6-ти, але менше 21 дня (а.
с. 5,9).

Таким
чином, повністю визнаючи себе винним у
вчиненому, ОСОБА_1 фактично викладав обставини на користь пом'якшення своєї
долі.

Відповідно до
акту купівлі-продажу мобільного телефону « ЖЖІА-1600», його вартість склала 409
грн. ( а.с.21).

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли бути
підставою для скасування постановленого по справі судового рішення,
не виявлено, а дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.1 КК України,
як напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров'я особи, яка зазнала
нападу (розбій).

Що стосується покарання, призначеного засудженому ОСОБА_1, то підстав для
його пом'якшення по справі немає.

При призначенні засудженому покарання судом першої
інстанції були враховані ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу,
обставини, які пом'якшують покарання.

4 -

Так, ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, у стані алкогольного сп'яніння, на
момент вчинення злочину суспільно корисною працею він не
займався, а тому суд обґрунтовано дійшов
висновку, що необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів
є покарання в умовах позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги каяття засудженого у вчиненому, відсутність по
справі матеріальної шкоди у зв'язку з
вилученням викраденого при затриманні ОСОБА_1, суд першої інстанції визначив
йому покарання, близьке до нижньої межі санкції кримінального закону і вважати таке покарання надмірно суворим або явно
несправедливим, колегія суддів підстав не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. залишити без задоволення, а вирок Керченського міського
суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 Володимира
Володимировича залишити