Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 березня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000448 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бронники Рівненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, відповідно до положень ст. 89 КК України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні експертиз під час досудового розслідування: за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 686 від 20.11.2014 року - 393,12 грн.; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 687 від 21.11.2014 року - 393,12 грн.; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 729 від 18.11.2014 року - 294,84 грн., а всього 1081,08 грн.

Судом вирішено питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 04 жовтня 2014 року, приблизно о 10 год. 40 хв., в порушення вимог пункту 2.9 підпунктів а), б) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та стомлення (концентрація етилового спирту в крові 4,65 % (проміле), що відповідає тяжкій ступені), керуючи легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби, в порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, зі швидкістю приблизно 80 км/год., яка перевищує допустиму для населеного пункту, по вул. Б.Штенгеля в с. Городок Рівненського району Рівненської області, зі сторони автодороги Устилуг-Луцьк-Рівне у напрямку вул. Привокзальної, поблизу будинку №2 вул. Привокзальної, в порушення пунктів 2.3 (6), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибравши безпечної швидкості руху і не врахувавши дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно ним керувати, не впорався з керуванням транспортного засобу і здійснив виїзд на правий по ходу руху газон, де скоїв наїзд на бетонний стовп лінії електропередач.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» 1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 на місці події загинув, транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок суворості. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, матір-пенсіонерка, яка має ІІІ групу інвалідності по зору, що підтверджується довідкою МСЕК №141628 від 11.09.2008 року, та потребує сторонньої допомоги і матеріального забезпечення. Зазначає, що у потерпілої до нього претензій не має, матеріальну шкоду відшкодував частково та готовий відшкодувати повністю. Просить вирок суду змінити та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, звільнивши його, на підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги та застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка, є обґрунтованими і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами, передбачено, що із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання лише особам, які вперше вчинили злочин, активно сприяли розкриттю злочину та відшкодували завдані збитки.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 та призначення йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який хоч і не є судимим, але, раніше притягувався до кримінальної відповідальності у 2011 році за аналогічний злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, часткове відшкодування ОСОБА_5 заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, і не настоювала на суворому покаранні, так і пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, суд при призначенні ОСОБА_5 покарання в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, конкретні обставини справи, думку потерпілої, яка при призначенні покарання покладається на погляд суду, та правильно дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, і призначив покарання ближче до мінімальної санкції ч.2 ст.286 КК України, яке, з врахуванням обставин вчиненого в стані алкогольного спяніння злочину, наслідком якого стала смерть молодої особи, не можна вважати несправедливим, і яке, на думку колегії суддів, є необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_5 відносно того, що у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, матір-пенсіонерка, яка має ІІІ групу інвалідності по зору у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги та матеріального забезпечення, не можуть бути підставами для застосування ст. 75 КК України.

З матеріалів провадження слідує, що стосовно ОСОБА_5 судом вже застосовувалися положення ст. 75 КК України, однак останній належних висновків для себе не зробив, і через невеликий проміжок часу вчинив новий аналогічний злочин, і знову в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, за таких обставин колегія суддів вважає, що покарання у даному кримінальному провадженні є достатнім і справедливим. Підстав для зміни вироку та застосування ст.75 КК України колегія суддів не вбачає, як, і будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, а тому залишає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
/підпис/ /підпис/ /підпис/

___________ __________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Рівненської області ОСОБА_1