Справа
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
року Великолепетиський районний
суд Херсонської області
головуючого Мамаева В.А.
при секретарі Хатункіній Л.О.
за участю прокурора Зелінка Л.О.
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха кримінальну
справу по обвинуваченню: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця смт.
Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, українця,
громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одруженого, не
працюючого, військовозобов'язаного, раніше судимого
Великолепетиським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч.3 КК України,
27.09.2006 року Великолепетиським
районним судом за ст. 185 ч.2 КК України на 4 роки шість місяців позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, проживаючого в АДРЕСА_1, в скоєні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України
судимим Великолепетиським районним судом Херсонської області 27.09.2006 року за
ст. 185 ч.2 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку
знову скоїв тяжкий корисний злочин, так в ніч з 01 на 02.04.2007 року на
автодорозі «Велика Лепетиха - Іванівка-Генічеськ», близько 5 км від с Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на заволодіння
чужим майном, шляхом ривка з рук ОСОБА_2 відкрито викрав мобільний телефон «Soni Ericsson Z 530і»,
вартістю 940 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_2
матеріальну шкоду на вказану суму. Підсудний
ОСОБА_1свою вину у скоєному злочині визнав частково і пояснив суду, що він 01.04.2007 року у вечірній час, зі своїми
товаришами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 поїхали на автомобілі ВАЗ 2106, який узяв у свого дідуся
ОСОБА_5, в с Рубанівка Великолепетиського району, щоб відпочити в кафе-барі, в
центрі села. Близько 00:00 годин 02.04.2007
року від'їхали від бару та поїхали в смт Велика Лепетиха. Проїхавши близько 5
км. від с Рубанівка автодороги їх наздогнав автомобіль «Таврія», світлого кольору та шляхом підрізу їхнього автомобіля почав
зупиняти. Після третьої спроби підрізу водієм «Таврія», вони зупинилися.
Підійшовши до водія «Таврії», водій вдарив його в обличчя рукою, але він у відповідь його не бив. Потім в водія
«Таврії» задзвенів мобільний телефон, який він витягнув із своєї кишені,
та глянув на екран телефону і в нього в цей момент виникла думка щоб водій
«Таврії» нікого не викликав, потрібно забрати в нього мобільний телефон, що і
зробив. Тобто вирвав з його рук телефон,
який ще дзвенів і поклав собі в кишеню. Коли забирав телефон, то хотів залишити його собі, щоб продати. Коли потерпілий
попросив повернути телефон, то він сказав, що той загубив телефон у кущах і нехай там шукає. Ці слова сказав бо не
хотів повертати телефон. По приїзду в
смт В.Лепетиха, розійшлись по домівках, а вказаний мобільний телефон залишився
у ОСОБА_4 скоєному злочині щиро розкаюється. Свою вину визнає частково, так як
потерпілий сам винуватий, що
погнався за ними на своєму автомобілі і зупиняв їх, хоча вони ніяких правил дорожнього
руху не порушували і не пошкодили його автомобіль. Вина підсудного, крім визнання ним своєї вини, підтверджується:
Показаннями потерпілого ОСОБА_2 який пояснив, що 01.04.2007 року у вечірній
час, він відпочивав в кафе-барі «Жасмін», який розташований в центрі
с.Рубанівка, В.Лепетиського р-ну, на території
базару. Приблизно 00:00 годин, коли він від'їжджав своїм автомобілем «Таврія»
від кафе-бару то на переріз йому заднім ходом виїхав автомобіль ВАЗ-2106,
темного кольору, який ледь не врізався об його автомобіль. Він поїхав за
вказаним автомобілем, щоб наздогнати його так як хотів поговорити про правила
його водіння автомобілем. Наздогнавши вказаний автомобіль приблизно 5 км. від
с.Рубанівка автодороги «с.Рубанівка - В.Лепетиха», і шляхом підрізу зупиняв
декілька разів вказаний автомобіль, він був один.
З нього вийшли три особи, один з яких відразу підійшов до нього. Інші двоє хлопців стали трохи позаду першого. На його запитання:
«чому ви так їздите?», один із хлопців, який стояв ближче почав з ним
сперечатися. В цей час між ними почалося вияснення стосунків і в нього
задзвенів мобільний телефон, який лежав у кишені джинсів. Він
телефон з кишені, щоб подивитись хто дзвонить та відповісти, тримаючи його в
своїх руках. Далі він сказав: «зараз відповім на дзвінок і продовжить розмову».
Після цього один хлопець, який першим
вийшов з автомобіля відразу вихопив його мобільний телефон з рук і поклав собі в кишеню. В цей час до вказаного хлопця
підійшов, ще один невідомий хлопець і той який забрав з його рук мобільний
телефон відав підійшовшому, який повернувся назад до автомобіля. Він став говорити, щоб йому повернули телефон, але
хлопець, який стояв ближче до нього сказав йому, що: «ти його згубив у кущах, йди шукай його там». Він попередив
хлопця, якщо той не віддасть
мобільний телефон, то він буде змушений звернутись до міліції з цього приводу і
його знайдуть. Після чого всі хлопці
пішли до свого автомобіля, ніхто телефон так і не віддав. Далі він сів у свій автомобіль «Таврія» та поїхав назад в
с.Рубанівка, а хлопці сіли в свій автомобіль та поїхали в напрямку смт В.Лепетиха. На слідуючий день 02.04.2007 року з
ранку, я приїхав у В.Лепетиський РВ УМВС, щоб там написати заяву з
приводу викрадення належного мені мобільного
телефону «Soni Ericsson Z 530і» і зустрів хлопця, який забрав у нього вночі мобільний телефон та відразу повідомив про це працівникам міліції.
Потім коли привели в кабінет вказаного хлопця, він
дізнався, що це був громадянин ОСОБА_1. 04.04.2007 року йому зателефонували з
міліції та повідомили, що його мобільний телефон знаходиться у них. Після чого,
він відразу приїхав у райвідділ та під відповідальну розписку забрав його.
Телефон був не пошкоджений, працював.
Вказаний мобільний телефон він купив 20.09.2006 року в одному із магазинів ОСОБА_7, вартість його 940 гривень.
Мобільний телефон йому повернули і він не буде подавати цивільний позов.
Показаннями свідка ОСОБА_5 який пояснив суду, що 01.04.2007 року у вечірній
час, він зі своїми товаришами ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 поїхали на автомобілі ВАЗ 2106, який узяв у свого
дідуся, в с.Рубанівка Великолепетиського
район, щоб там відпочити в кафе-барі, який розташований в центрі села. Відпочивавши в кафе вказані товариші вживали
спиртні напої, він особисто не вживав так як був за кермом авто. Проїхавши близько 5 км. від
с.Рубанівка автодороги «с.Рубанівка - В.Лепетиха» їх наздогнав автомобіль «Таврія», світлого кольору
та шляхом підрізу автомобіля почав зупиняти, але він продовжував рух і не зупинявся. Після третьої спроби підрізу водієм
«Таврія», він зупинився. Першим із нашого автомобіля вийшов ОСОБА_1, а потім
всі останні. Коли ОСОБА_1 вийшов з
автомобіля він почав підходити до водія «Таврії», який був один і висловлювався
голосно, а потім коли побачив всіх остальних хлопців, почав відходити до свого
автомобіля. Вийшовши з автомобіля помітив,
що ОСОБА_1 стоїть ближче до водія «Таврія»: і запитував у нього: «чому він за
ними гнався?», а ОСОБА_6 з ОСОБА_4
стояли позаду ОСОБА_1. Водій автомобіля «Таврії» відповів: «від'їжджаючи від кафе-бару в с.Рубанівка вони
своїм автомобілем ледь не врізались в його автомобіль». В цей момент, коли він став підходити до ОСОБА_1а, який
стояв спиною до нього, ОСОБА_1
повернувся і протягнув йому мобільний телефон та сказав, щоб він його вимкнув.
Взявши мобільний телефон подумав, що це телефон ОСОБА_4, так як у нього
теж розкладний телефон і відразу вкинув
його на заднє сидіння автомобіля. Він особисто не бачив як та звідки ОСОБА_1
дістав вказаний мобільний телефон.
Водій «Таврії» запитав у ОСОБА_1а: «де його телефон?», але ОСОБА_1 відповів: «ти його сам викинув у кущі іди там і
шукай». Також водій «Таврії», сказав ОСОБА_1у Д. якщо не він не віддасть його мобільний телефон, то він буде змушений
звернутись до міліції. Після цього водію «Таврії» ніхто телефон не
віддав і вони сіли у свій автомобіль і поїхали в напрямку смт. Велика Лепетиха.
Показаннями свідка ОСОБА_6 який пояснив суду, що 01.04.2007 року у вечірній
час, він розом зі своїми товаришами ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 поїхали на автомобілі ВАЗ-2106, який узяв у свого
дідуся ОСОБА_5, в с.Рубанівка
Великолепетиського район, щоб там відпочити в кафе-барі, який розташований в
центрі села. Відпочивавши в кафе вживали спиртні напої. Близько 00:00
годин вже 02.04.2007 року від'їхали від бару
та поїхали додому в смт В.Лепетиха. Проїхавши близько 5 км. від с.Рубанівка автодороги «с.Рубанівка - В.Лепетиха» їх
наздогнав автомобіль «Таврія», світлого кольору та шляхом підрізу автомобіля почав зупиняти. Після
того як вони зупинились першим виліз ОСОБА_1, а потім вилізли всі останні. Коли він особисто виліз, то
помітив, що водій «Таврії» був один, відходить
ближче до свого автомобіля так як напевно зрозумів, що їх багато і в цей час
голосно виражався, що коли вони від'їжджали від кафе-бару в с.Рубанівка то
своїм автомобілем ледь не врізались в його автомобіль «Таврія»,
але він особисто цього не бачив. Далі вони заспокоїли водія «Таврія» та при розмові він почув, коли вже підходив до
автомобіля ОСОБА_5, що водій «Таврії» кричав
«віддайте телефон», на що ОСОБА_1 відповів: «відпочивай, шукай його в кущах».
Після цього вони сіли в автомобіль та поїхали по домівках в смт В.Лепетиха. Як
забирав ОСОБА_1 у водія автомобіля «Таврія» мобільний телефон, він особисто не
Показаннями свідка ОСОБА_4 який пояснив суду, що 01.04.2007 року у вечірній
час, він разом зі своїми товаришами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 поїхали
на автомобілі ВАЗ 2106, який ОСОБА_5. узяв у свого дідуся, в с.Рубанівка
Великолепетиського району, щоб там відпочити в кафе-барі, який розташований в
центрі села. Відпочивавши в кафе вживали спиртні
напої, крім ОСОБА_5, який керував авто. Близько 00:00
годин вже 02.04.2007 року, від'їхали від бару та поїхали додому в смт
ВЛепетиха. Від'їжджаючи він почув як по кузову нашого
автомобіля хтось стукає та голосно кричить, але у зв'язку з тим, що там стояло декілька автомобілів та багато хлопців,
ОСОБА_5 побоявся зупинитись. Виїхавши з с.Рубанівка на автодорогу «с.Рубанівка
- В.Лепетиха», він заснув, але згодом прокинувся від гальмування їхнього авто.
Помітив що по переді них стоїть білий автомобіль марки не пам'ятає. Вони всі вийшли з їхнього автомобіля, за винятком
ОСОБА_3, який спав. Вийшовши з автомобіля, він помітив, що ОСОБА_1 відходить від нашого автомобіля назустріч іншому
автомобілю, звідки йшов незнайомий йому водій і щось
голосно кричав. Після цього вони з ОСОБА_5м пішли ближче до ОСОБА_1а та незнайомого водія. Підійшовши до ОСОБА_1а та
водія іншого авто., він почув як той водій висловлювався з приводу, що
«від'їжджаючи від кафе-бару в с.Рубанівка вони своїм автомобілем ледь не врізались в його автомобіль» та почав голосно
кричати. Стояли ми всі близько 5 хв.
сперечались. В цей час, він не чув як у водія іншого автомобіля дзвенів
мобільний телефон і взагалі ніякого мобільного телефону у того водія не бачив.
Далі вони всі пішли до свого автомобіля та сіли в нього і поїхали в смт. Велика Лепетиха, а водій другого
автомобіля сів у своє авто і поїхав в
сторону с.Рубанівка. Проїхавши 2-3 хв. ОСОБА_1повернувся до нього на заднє
сидіння та протягнув свою руку в якій знаходився розкладний мобільний телефон і
промовив: «будеш їхати в м.Каховка
на навчання продаси там цей телефон», він погодився та забрав вказаний телефон
і відразу поклав собі в кишеню, при
цьому подумав, що це його телефон, так як він був схожий на нього. На слідуючий день 02.04.2007 року вранці
7:00 годин, він поїхав у ОСОБА_7 на навчання про мобільний телефон, який дав йому ОСОБА_1 забув так як поклав його у
внутрішню кишеню своєї куртки, якою
рідко користується. Приїхавши в м. Нова Каховка пішов на навчання, де виявив у
кишені мобільний телефон, який дав йому у автомобілі ОСОБА_1. Тоді згадав слова
ОСОБА_1а, як він передавав йому цей телефон, щоб він його продав, але продавати
вказаний телефон не збирався, хотів
діждатись вечора коли закінчаться заняття, щоб зателефонувати на домашній телефон ОСОБА_1у та дізнатись у нього все
про цей телефон. Не діждавшись вечора йому близько 14:00 годин, на його
особистий мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5. та запитав у нього, чи продав він телефон, який дав йому
ОСОБА_1 у автомобілі, чи ні. Він сказав, що не продав і телефон
знаходиться у нього. Потім ОСОБА_5 повідомив йому, щоб він приїхав і привіз цей
телефон в смт В.Лепетиха та розповів, що
ОСОБА_1вказаний телефон забрав у водія «Таврії» вночі на автодорозі
«с.Рубанівка-В.Лепетиха», а водій «Таврії» звернувся у міліцію. Далі він пояснив ОСОБА_5, що приїхати не зможу, а передасть вечірнім автобусом цей телефон, що і
зробив. Показаннями свідка
ОСОБА_3 який пояснив суду, що 01.04.2007
року у вечірній час, він разом зі своїми товаришами ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 поїхали на автомобілі ВАЗ
2106, який узяв у свого дідуся ОСОБА_5, в с.Рубанівка Великолепетиського
район, щоб там відпочити в кафе-барі, який розташований в центрі села. Відпочивавши в кафе вживали спиртні напої. Близько
00:00 годин вже 02.04.2007 року вони повертались додому від бару в смт
В.Лепетиха, він особисто в цей час вже спав на задньому сидінні, оскільки йому було погано після вживання спиртних напоїв.
Проснувся від того, що зупинився
автомобіль, виліз з нього та сів відразу біля автомобіля, хлопці в цей час були
в стороні де стояв ще один якийсь
автомобіль. В цей час він почув як незнайомий йому голос прохав віддати
мобільний телефон. Тоді він почув голос ОСОБА_1а Дмитра, який відповів: «свій
телефон шукай в кущах». Чи була в цей момент бійка він не бачив. Після цього
він сів на заднє сидіння у автомобіль ОСОБА_5 і знову заснув. Коли засинав, то почув, що ОСОБА_1 говорив: «на халяву
дістався телефон», більше нічого не чув. По приїзду в
смт В.Лепетиха розійшлись по домівках. На слідуючий день зранку до нього додому прийшов ОСОБА_1 та повідомив, що їх викликають в
міліцію за мобільний телефон, який забрали у с.Рубанівка. Він
відповів, що у с.Рубанівка, він ніякого мобільного
телефону не забирав. Потім дізнався від ОСОБА_1а Д., коли йшли в міліцію, що він забрав мобільний
телефон у водія «Таврія», який їх наздоганяв за селом. Також дізнався від ОСОБА_1, що він вночі віддав мобільний телефон
ОСОБА_4, навіщо віддав він не цікавився і йому нічого ОСОБА_1 не
говорив. А також вина підсудного ОСОБА_1
підтверджується: протоколом огляду місця події від 03.04.2007 року, в ході якого в приміщенні В.Лепетиського РВ УМВС у
гр.ОСОБА_3 було вилучено мобільний телефон «Soni Ericsson Z 530i».(a.c. 4-5),
розпискою про відповідальне зберігання від
ОСОБА_2 про отримання належного йому мобільного телефону «Soni Ericsson Z
гарантійним таланом на мобільний телефон «Soni Ericsson Z 530і»
(а.с.7), довідкою про вартість мобільного телефону «Soni Ericsson Z 530i» (а.с. 8), протоколом очної ставки між
потерпілим ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_1 (а.с. 34-35), протоколами
відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 ( а.с. 33,38), протоколами відтворення обстановки та
обставин події за участю свідка ОСОБА_5 ( а.с. 17,29), протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю
свідка ОСОБА_6 ( а.с. 18), протоколами відтворення обстановки та обставин події
за участю свідка ОСОБА_4 (а.с. 19,30).
Дії підсудного ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України,
як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, так
як будучи раніше судимим Великолепетиським
районним судом Херсонської області 27.09.2006 року за ст. 185 ч.2 КК України, на шлях виправлення не став і в період іспитового
строку знову скоїв тяжкий корисний злочин, так в ніч з 01 на 02.04.2007 року на автодорозі «Велика Лепетиха -
Іванівка-Генічеськ» ОСОБА_1відкрито
викрав мобільний телефон «Soni Ericsson Z 530і» вартістю 940 гривень, який належав ОСОБА_2
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, щире каяття, особу підсудного з даних
про яку видно, що він за місцем проживання
характеризується посередньо, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння,
яку суд відносить до обставини, що
обтяжує покарання, вважає, що він повинен нести покарання в межах
санкції ст. 186 ч.2 КК України та застосувати ст.71 КК України.
Керуючись ст.ст. 323-324 КПК
України, суд
ЗАСУДИВ:
186 ч.2 КК України на чотири роки два місяці позбавлення
волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком,
частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком -
шість місяців позбавлення волі, призначити
остаточно ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків чотири роки вісім місяців позбавлення волі з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій
установі. Строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з 15 червня 2007 року. В строк покарання
ОСОБА_1 зарахувати строк затримання з 14.04.2007 року по 17.04.2007 року.
у відношенні ОСОБА_1 - підписку про невиїзд -змінити
на тримання пів вартою, взявши ОСОБА_1 під варту з залу суду.
Речовий доказ - мобільний телефон «Soni Ericsson Z 530і»- повернути потерпілому ОСОБА_2.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської
області через Великолепетиський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення