АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4929/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/78/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
30.08.2011 р. судом Дзержинського району м. Кривого Рогу
за ч.2 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження
волі строком на 2 р., на підставі ст. 75, 76 КК України,
звільненого від відбування покарання з випробуванням,
з іспитовим строком на 1 р.:
2.04.2012 р., постановою суду Дзержинського району
м. Кривого Рогу скасовано звільнення від відбування
покарання з випробуванням і направлено для відбування
призначеного покарання:
21.09.2013 р. звільненого умовно-достроково від
відбування покарання на не відбутий строк 10 міс. 16 дн.,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 р.
Вироком суду ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 263 КК України, і призначено покарання у виді арешту строком на 5 міс.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного новим вироком, частково приєднана, не відбута частина покарання, за попереднім вироком суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.08.2011 р., та за правилами п.2 «а» ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено покарання, у виді обмеження волі строком на 1 р.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначити йому покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу, виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку зазначення суду про вирішення питання про призначення остаточного покарання з урахуванням вимог ч.4 ст.81 та ст.71 КК України.

За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

20.03.2014 р., ОСОБА_6 , проходячи повз огорожу Хлібокомбінату №1, розташованому по вул.Нахімова у м.Кривому Розі, біля огорожі знайшов металевий предмет, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на кастет. Обвинувачений умисно, поклав до своєї кишені кастет, і усвідомлюючи протиправність своїх дій, став носити його при собі, з метою самозахисту, без передбаченого на це законом дозволу.

08.08.2014 р., при проведені оперативно-профілактичних заходів у Дзержинському районі м.Кривого Рогу, працівниками СДІМ Дзержинського РВ КМУ, біля буд.№ 13 по вул.Орджонікідзе м.Кривого Рогу, був зупинений ОСОБА_6 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

В ході проведення особистого огляду ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, у нього у правій кишені штанів, був виявлений і вилучений металевий предмет, який згідно висновку експерта № 51/03-237 від 20.08.2014 р., є холодною зброєю ударно-роздрібнюючої дії, виготовлений саморобним способом за типом кастетів, який обвинувачений носив при собі, без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду, призначити йому покарання у виді штрафу і не застосовувати до нього, при призначенні остаточного покарання, вимоги ч.4 ст. 81 КК України та ст. 71 КК України.

ОСОБА_6 вважає, що злочин, він вчинив вже після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком суду, у зв`язку з чим, на його думку, суд незаконно застосував ч.4 ст.81 КК України, і остаточно призначив йому покарання, за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України.

При цьому обвинувачений вказує, що 21.09.2013 р. його було умовно-достроково звільнено на 10 міс. 16 дн. від відбування покарання, призначеного 30.08.2011 р., вироком суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Обвинувачений вважає, що строк умовно-дострокового звільнення від відбування покарання закінчився 06.08.2014 р., а кастет у нього було виявлено та вилучено, 08.08.2014 р., тобто вже після відбуття покарання, призначеного попереднім вироком, тому суд не повинен був призначати йому покарання за сукупністю вироків.

Крім того, ОСОБА_6 не погоджується із призначеним судом покаранням у виді арешту, оскільки він вважає, що суд не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, злочин вчинений ним, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, у скоєному він щиро кається, добросовісно поводив себе як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, надаючи повні і правдиві свідчення, чим сприяв розкриттю злочину, що на його думку є підставою для призначення більш м`якого за видом покарання, ніж призначено судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі, змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного виду покарання, а також не застосовувати ч.4 ст. 81 КК України, до нього, оскільки він скоїв злочин після відбуття умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , щодо неправильного застосування судом першої інстанції, остаточного покарання до нього, за правилами ч.4 ст.81 КК України та ст.71 КК України, колегія суддів вважає незаконними.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 раніше був засуджений 30.08.2011 р., вироком суду Дзержинського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч.2 ст. 164 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 2 р., на підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 р., з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України ( ар. пр.49-50, т1).

02.04.2012 р. суд Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням і направив ОСОБА_6 для відбування покарання(ар. пр.49-50, т1).

13.09.2013 р., ОСОБА_6 , звільнено умовно-достроково від відбування покарання за рішенням суду Широківського району Дніпропетровської області, на не відбутий строк -10 міс.16 дн. ( ар.пр.46, 49-50, т.).

Початком іспитового строку є 13.09.2013р., на день постановлення ухвали про умовно-дострокове звільнення засудженого, не відбута частина покарання, склала 10 міс. 16 дн., тобто останнім днем закінчення строку умовно-дострокового звільнення слід вважати 29 липня 2014 р.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 20 березня 2014 р., біля огорожі Хлібокомбінату №1 у м. Кривому Розі, знайшов металевий предмет, схожий за зовнішніми ознаками на кастет, усвідомлюючи протиправність своїх дій, він умисно, став носити його при собі, з метою самозахисту, без передбаченого на це законом дозволу, і 08.08.2014 р., при проведені оперативно-профілактичних заходів працівниками міліції, цей кастет, який він носив при собі, був виявлений і вилучений в ході його особистого огляду.

Обставини вчиненого злочину, обвинувачений визнав, тому справа розглядалася, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не заперечував, що кастет він знайшов у березні - квітні 2014 р., і він носив його при собі, з метою самозахисту, до моменту його затримання, за вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 вчинив триваючий злочин, і суд першої інстанції обґрунтовано, враховуючи цю обставину призначив покарання за правилами ст. ст.81, 71 КК України.

Так, у відповідності з вимогами ч.4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом не відбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вчинив новий злочин у період не відбутої частини покарання, посередньо характеризується за місцем проживання ( ар. пр. 45, т.1), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває(пр.пр.47-48, т.1), обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, і призначив йому покарання у межах установлених у санкції ч.2 ст. 263 КК України, у виді арешту, та у відповідності до вимог ч.4 ст. 81 КК України, остаточно з урахуванням правил ст.72 КК України, призначив покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 , судом першої інстанції, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому не вбачає підстав, для зміни вироку, в частині пом`якшення виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити - без задоволення, а вирок суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 р., яким ОСОБА_6 , визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України - без змін.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний судом першої інстанції до набрання вироком законної сили - залишити без змін, до виконання вироку в порядку ст. ст. 534, 535 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3