Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/135/15
ВИРОК
іменем України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України
в с т а н о в и в :
10.08.2014 року приблизно о 19 годині в загальному коридорі на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_7 виникла сварка, яка тривала незначний час. Одразу після конфлікту ОСОБА_6 взяла кухонний ніж і пішла на кухню загального користування, яка знаходиться на другому поверсі того ж будинку біля кімнати № 53, де діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла ножем один удар у живіт ОСОБА_4 , який перебував в приміщенні кухні, в результаті чого, останньому було спричинено проникаюче колото-різане поранення живота, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_6 в ході судового розгляду справи свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнала, посилалась на те, що конфлікт між нею та потерпілим стався в загальному коридорі другого поверху будинку АДРЕСА_2 коли вона вийшла з кухні де готувала їжу. В руці у неї був ніж, яким різала продукти. Потерпілий висловлювався в її адресу нецензурними словами. Вона підійшла до нього і штовхнула руками в груди, а він вдарив її ногою по правій нозі, від чого її хитнуло і вона ненавмисно завдала йому удар ножем в живіт.
Проте, вина ОСОБА_6 у спричиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими при судовому розгляді наступними доказами:
показаннями свідка ОСОБА_8 , який дав свідчення про те, що він є співмешканцем ОСОБА_6 10.08.2014 року вони з обвинуваченою у другій половині дня повернулись додому. Він знаходився в кімнаті, а Тумарінсон була на кухні. Він чув, що в коридорі відбувалась сварка, а через якийсь час обвинувачена зайшла до кімнати, взяла ніж та вийшла. Він пішов за нею. Підходячи до загальної кухні він зустрів ОСОБА_9 , яка виходила з приміщення кухні, а в самому приміщенні він побачив потерпілого, який тримався за живіт руками. Повернувшись до кімнати, він побачив, що Тумарінсон витирала ніж ганчіркою;
показаннями свідка ОСОБА_10 , який дав свідчення про те, що 10.08.2014 року близько 19 години він знаходився на кухні другого поверху будинку АДРЕСА_2 . В кухні знаходився також потерпілий ОСОБА_7 . Потім в кухню зайшла ОСОБА_6 і між ними почалася сварка. Він стояв до них спиною. Помивши руки він вийшов з кухні, а коли через секунд тридцять почув, що в кухні щось відбувається, то повернувся туди і побачив, що потерпілий ОСОБА_11 поранений в живіт;
протоколом слідчого експерименту від 8 вересня 2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_6 показала, що ножем, який знаходився у неї в руці, в якій саме не пам`ятає, нанесла один удар в живіт потерпілому ОСОБА_7 , в область трохи нижче пупа. Аналогічні пояснення щодо нанесення тілесного ушкодження дав і потерпілий ОСОБА_11 .
З судово-медичної експертизи № 1848-С/14 від 15 вересня 2014 року вбачається, що у ОСОБА_4 встановлено колото-різане поранення живота з пошкодженням прямого м`язу живота з колото-різаною раною по передній поверхні живота та розвитком гемоперітонеуму 2 ступеню і дані поранення віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1970-С/14 від 22 вересня 2014 року вбачається, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дані в ході слідчого експерименту від 08 вересня 2014 року в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
З урахуванням встановлених судом обставин вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину, доводи ОСОБА_6 про те, що вона спричинила потерпілому ножове поранення не навмисно, суд розцінює як бажання пом`якшити відповідальність за фактично вчинене. Також суд враховує, що доказів на підтвердження такої позиції суду з боку обвинуваченої надано не було, як не наголошувалось останньою при участі в слідчому експерименті на ненавмисному завданні потерпілому тілесного ушкодження.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 , доведена повністю і її дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При призначені виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченої яка не працює, за місцем проживання характеризується негативно, в силу ст. 89 КК України не судима.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для запобігання вчинення нею нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
У зв`язку з призначенням обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі та з метою забезпечення його подальшого виконання, суд вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу, обрати у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжнийзахід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. В частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 880 грн. 96 коп., документально підтверджених витрат на придбання медичних засобів та ліків, та 15 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди, яка була спричинена завданням тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до негативних психо-емоційних переживань, тривалого лікування та зміни звичного укладу життя потерпілого.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй за вчинене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківському СІЗО № 27.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 880 грн. 96 коп., в якості компенсації матеріальної шкоди та 15 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України судові витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 1474 грн. 20 коп.
Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1