Справа № 464/8307/13-к
пр.№ 1/464/63/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2013 року Сихівський районний
суд м. Львова в складі:

головуючої судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Причині О.М.,

з участю прокурора Мотрук Н.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в:

захисник підсудного ОСОБА_2 звернувся
до суду з клопотанням про направлення
справи для проведення додаткового
розслідування та зміни запобіжного
заходу з тримання під вартою на
підписку про невиїзд. В обґрунтування
зазначеного клопотання посилався на
те, що в ході досудового слідства не
здобуто доказів вини ОСОБА_2, а наявні в
матеріалах справи документи навпаки
свідчать про його невинуватість. Також,
в ході досудового слідства не було
допитано всіх свідків. Докази, на які
посилається слідчий в обвинувальному
висновку, є суперечливими та
непереконливими, отриманими з
порушенням законодавства. Також,
зауважував, що з моменту затримання
ОСОБА_2 та тримання його під вартою
пройшло більше одного року та чотирьох
місяців, що суперечить нормам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Суд, заслухавши думку підсудного, який
підтримав захисника, прокурора, який
вважав відсутніми підстави для
направлення справи для проведення
додаткового розслідування та зміни
запобіжного заходу, приходить до
наступних висновків.

Згідно зі ст. 281 КПК України (в редакції
1960 року) повернення справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства
може мати місце лише тоді, коли ця
неповнота або неправильність не може
бути усунута в судовому засіданні.

Роз'ясненнями, наданими в п.п. 9, 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 11.02.2005 року № 2 «Про
практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування», визначено, що
відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення
справи на додаткове розслідування зі
стадії судового розгляду допускається
лише тоді, коли неповнота або
неправильність досудового слідства не
може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені
недоліки досудового слідства під час
судового розгляду справи шляхом більш
ретельного допиту підсудного,
потерпілого, свідків, виклику й допиту
нових свідків, проведення додаткових
чи повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому в ст. 315 1 КПК,
вчинення інших процесуальних дій, а
також шляхом поновлення порушених під
час розслідування справи
процесуальних прав учасників процесу,
направлення справи на додаткове
розслідування є неприпустимим. За
необхідності суд може відкласти її
розгляд для витребування додаткових
доказів (ст. 280 КПК).

Неприпустимим є повернення справи на
додаткове розслідування у випадках,
коли немає доказів, які б
підтверджували обвинувачення, і
вичерпані всі можливості одержання
додаткових доказів. За таких обставин
суд має витлумачити всі сумніви на
користь підсудного і постановити
згідно з ч. 4 ст. 327 КПК виправдувальний
вирок.

Суд приходить до висновку про
відсутність підстав для направлення
справи для проведення додаткового
розслідування, оскільки відсутні
обставини неповноти або
неправильності досудового слідства,
які не можуть бути усунуті в судовому
засіданні.

Крім того, клопотання захисту не
містить посилань на необхідність
проведення конкретних слідчих та інших
дій по усуненню неповноти чи
неправильності досудового слідства,
для чого справа підлягає поверненню на
додаткове розслідування, як і посилань,
яким чином слідчим шляхом необхідно
провести дослідження відповідних
обставин.

Відповідно до положень ст. 281 КПК
України (в редакції 1960 року),
відсутність доказів, не доведення
певних обставин, які підтверджують
обвинувачення, не може бути підставою
для направлення справи для проведення
додаткового розслідування.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16-1
КПК України судовий розгляд справи
здійснюється на засадах змагальності,
саме на прокурора у справі Закон
покладає обов'язок доведення
обвинувачення, яке прокурор вважає
законним, надання суду допустимих,
об'єктивних та достатніх доказів вини
підсудного.

Відповідно до положень ст. 274 КПК
України (в редакції 1960 року), суд під час
розгляду справи, при наявності до того
підстав, може своєю ухвалою змінити,
скасувати або обрати запобіжний захід
щодо підсудного.

Запобіжний захід скасовується або
змінюється в судовому розгляді, якщо
відпадає необхідність у застосуванні
запобіжного заходу або в раніше
обраному запобіжному заході (ч. 3 ст. 165
КПК України в редакції 1960 року).

Суд вправі змінити запобіжний захід у
виді взяття під варту на підписку про
невиїзд або інший запобіжний захід, не
пов'язаний із взяттям підсудного під
варту, лише в тому випадку, коли
змінюються певні обставини, у зв'язку з
якими було обрано запобіжний захід у
виді взяття під варту.

За матеріалами справи, міра
запобіжного заходу у виді взяття під
варту ОСОБА_2 була обрана постановою
Сихівського районного суду м. Львова
від 28.05.2012 року з урахуванням особи
підсудного, суворості можливого
покарання, того факту, що ОСОБА_2,
перебуваючи на волі, може ухилитися від
слідства та суду та продовжувати
злочинну діяльність, і в такий спосіб
перешкодити встановленню істини у
справі.

Судом не встановлено підстав, які б
свідчили про зміну обставин, які
зазначені вище і були враховані судом
при обранні запобіжного заходу у виді
взяття під варту, наявності підстав
для зміни підсудному міри запобіжного
заходу на інший запобіжний захід, не
пов'язаний з триманням під вартою.

Одночасно, перевіряючи доцільність
подальшого тримання під вартою, суд
вважає, що досягнення мети
застосування запобіжного заходу
підсудному неможливе при обранні
іншого більш м'якого запобіжного
заходу, а тому вважає обрану міру
запобіжного заходу такою, яка в повній
мірі забезпечує відповідну
процесуальну поведінку підсудного
та виконання процесуальних рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 148, 165, 273, 274, 281 КПК України 1960 року,
п. 9 розділу ХІ Перехідних положень КПК
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання захисника
підсудного ОСОБА_2 про направлення
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України для
проведення додаткового розслідування
та зміну запобіжного заходу -відмовити.

Постанова
оскарженню не підлягає.

Суддя: