Справа № 11 - 714 / 2007
у суді 1-ої інстанції Васильчук
Категорія ст.125 ч.2 КК України
Доповідач у суді 2-ої інстанції
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2007
року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Романова О.В.

суддів Заліщука М.С. і Яковлєва С.В.,

з участю

потерпілої ОСОБА_1

та виправданого ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу
за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на вирок Черняхівського районного суду
Житомирської області від 31 серпня 2007

року.

Цим
вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця села Велика Хайча
Овруцького району Житомирської області,
громадянина України, із середньою
технічною освітою, працюючого зав.
фермою ПАФ „Дружба" в селі Видибір Черняхівського району Житомирської
області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх
дітей, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

виправдано за
ст.125 ч.2 КК України за відсутністю в його діянні складу

злочину.

У задоволенні
цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовлено за безпідставністю.

Медичні картки №№
1519, 3127 та № 0683 на ім'я ОСОБА_1

постановлено
повернути відповідно до Черняхівської ЦРЛ та Житомирської

психіатричної
лікарні, а відмовні матеріали № 44 СК-06
та № 342 - відповідно

до прокуратури
Черняхівського р-ну Житомирської області та Черняхівського

РВ УМВС України
в Житомирській області.

Відповідно до
вироку суду першої інстанції 26 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі
скаргою в порядку ст.27 КПК України,

2

відповідно
до якої 01 травня 2006 року о 01-ій год.
20 хв. в клубі с Ганнопіль
Черняхівського р-ну Житомирської обл.
ОСОБА_2 заподіяв їй умисне легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад
здоров'я. У зв'язку з цим ОСОБА_1 просила суд притягнути ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2 КК України, покарати його та стягнути з нього на її
користь 2 (дві) тисячі гривень заподіяної їй моральної та матеріальної шкоди.

Суд, розглянувши дану кримінальну справу по суті
обвинувачення, прийшов до висновку про
відсутність в діянні ОСОБА_2 складу інкримінованого йому злочину, навівши відповідні мотиви прийнятого ним
рішення.

Не
погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1
у своїй апеляції просить скасувати виправдувальний вирок щодо ОСОБА_2, а справу направити на новий судовий
розгляд.

На
обгрунтування апеляції її автор посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги
показання її сина - ОСОБА_, та свідків
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які були очевидцями
скоєного ОСОБА_2 злочину. При цьому суд безпідставно взяв до уваги показання
інших 6-ти свідків, які, як на думку апелянта, дали неправдиві показання.

Вважає
також, що судом безпідставно не була
допитана за її клопотанням свідок ОСОБА_5,
яка працювала фельДПІером в с
Ганнопіль і їй все відомо про її стан здоров'я.

Крім
того, ОСОБА_1 посилається на те, що для встановлення істини по справі суд
міг призначити повторну судово-медичну експертизу, а також допитати молодь села, яка була в клубі 01 травня 2006 року, список яких вона могла б скласти по
пам'яті.

Не
заперечує апелянт й проти проведення щодо неї психіатричної експертизи.

Іншими
особами, які відповідно до закону
мають право на оскарження

рішення суду
першої інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення апелянта ОСОБА_1, яка
підтримала подану нею апеляцію з мотивів,
наведених у ній, пояснення
виправданого ОСОБА_2, який вважав
апеляцію ОСОБА_1 безпідставною, а
вирок суду відповідаючим вимогам закону,
перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, обговоривши доводи апеляції і заперечень
проти її задоволення, колегія суддів
вважає, що апеляція ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діянні
ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого
ст.125 ч.2 КК України, за
обставин, які викладені у скарзі
ОСОБА_1 до суду в порядку ст.27 КПК України,
обгрунтовані сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів.

3

З даними висновками і оцінкою доказів погоджується й
колегія суддів, так як ці докази
об'єктивно узгоджуються між собою і давали суду всі підстави для прийняття
зазначеного вище рішення.

Посилання в апеляції на те, що суд
не обгрунтовано не взяв до уваги показання її сина - ОСОБА_1, та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які за її словами були очевидцями скоєного
ОСОБА_2 злочину, колегія суддів визнає
безпідставними, так як показання
зазначених свідків суперечать сукупності розглянутих судом доказів. Зокрема, вони суперечать показанням : її ж - скаржниці
ОСОБА_1, в судовому засіданні 15
листопада 2006 року, де вона
стверджувала, що саму подію злочину
ніхто, крім сина, підтвердити не може ( а.с.27 ) ; свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - брата скаржниці ОСОБА_1, а також свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про обставини подій, які відбувались 01 травня 2006 року в клубі с
Ганнопіль Черняхівського р-ну, і були
присутніми під час приходу до клубу ОСОБА_2 ; висновку експерта № 140 від 03
липня 2007 року.

Звертає на себе увагу й та обставина, що ОСОБА_1 обвинувачувала ОСОБА_2 у вчиненні
злочину щодо неї в стані алкогольного сп'яніння ( а.с.2 - 6 ). В судовому ж
засіданні 15 листопада 2006 року ОСОБА_1, пояснила, що він -
ОСОБА_2, алкоголю не вживав (
а.с.26зв.).

Крім того, за даними матеріалів
справи ОСОБА_1 : у травні - червні 2006 року в обласне бюро судово-медичних
експертиз не зверталась, чого не
заперечувала вона сама у судовому засіданні 15 листопада 2006 року (
а.с.26зв., 33 ) ; перебувала на стаціонарному
лікуванні у Черняхівській ЦРЛ з 02 травня по 02 червня 2006 року, тобто одразу ж після подій 01 травня 2006
року, на які вона посилається у скарзі
та показаннях ; з 07 червня по 05 липня 2006 року перебувала на стаціонарному
лікуванні у 8-му відділенні Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 (
а.с.10, 31 ). Дані перебігу хвороби та
встановлений діагноз наявні у виписці з історії хвороби ОСОБА_1 та у висновку
експерта № 140 від 03 липня 2007 року ( а.с.3 1, 48 - 52 ).

За висновком комісійної експертизи ( за матеріалами
кримінальної справи № 1-173/2006 ) від 03 липня 2007 року № 140 із наданих
медичних документів на ім'я ОСОБА_1 відсутній опис будь-яких видимих тілесних
ушкоджень на шкіряних покровах волосистої частини голови, обличчя,
тулуба і кінцівок, які б
вказували про місця прикладення сторонньої фізичної сили, тобто нанесення ударів ( а.с.48 - 52 ).

З матеріалів справи також вбачається, що потерпілою ОСОБА_1 в судовому засіданні 31
серпня 2007 року дійсно було заявлено клопотання про виклик та допит в якості
свідка ОСОБА_5, яка могла б за її
словами охарактеризувати її та повідомити про стан її здоров'я - хворобу, яке після обговорення з учасниками процесу
було відхилено судом, так як ОСОБА_5 не
була очевидцем подій 01 травня 2007 року,
а щодо стану здоров'я у суду наявні об'єктивні медичні дані - медичні
картки потерпілої та висновок експерта № 140 від 03 липня 2007 року ( а.с.63зв.
). За наведених обставин колегія суддів вважає,
що суд обгрунтовано відмовив потерпілій ОСОБА_1 у задоволенні заявленого
нею клопотання.

4

Відповідно до вимог ст.16-1 ч.1 КПК України розгляд справ
у судах відбувається на засадах змагальності,
а згідно ч.3 цієї ж статті прокурор,
підсудний, його захисник чи
законний представник, потерпілий, цивільний позивач та їх представники беруть
участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та
свободою у наданні доказів, їх
дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Рівність прав сторін у
судовому розгляді також передбачена ст.261 КПК України.

Під час судового слідства та на стадії завершення
судового слідства від учасників судового розгляду інших будь-яких клопотань про
його доповнення не надходило і вони вважали об'єм розглянутих доказів достатнім
для прийняття рішення по суті обвинувачення.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що у суду не було ніяких підстав призначати
по справі повторну судово-медичну експертизу та викликати і допитувати в якості
свідків молодь села, яка була присутня в
клубі с Ганнопіль
01 травня 2006 року, список якої ОСОБА_1
могла б скласти по пам'яті.

У дебатах у судовому засіданні 31 серпня 2007 року потерпіла ОСОБА_1
просила суд лише стягнути на її користь із винного ОСОБА_2 кошти на лікування (
а.с.64 - 64зв.).

Зауважень на протокол судового засідання від сторін по справі не надходило.

Що ж стосується інших обставин, про які йдеться в апеляції потерпілої
ОСОБА_1, то їх з'ясування не впливає як
на всебічність, повноту і об'єктивність розгляду
судом всіх обставин справи, так і на
висновки суду про невинність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, в якому його обвинуватила ОСОБА_1.

Не вбачаючи підстав для задоволення апеляції
ОСОБА_1, зміни чи скасування рішення
суду, постановленого у відповідності до
вимог закону, та керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду
Житомирської області від 31 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.