Справа № 206/3697/15-к
1-кс/206/369/15
У Х В А Л А
13 липня 2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0001071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Світлогорск, Роздельнянського району, Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України, не судимого, суд
В С Т А Н О В И В:

13 липня 2015р. слідчий СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Вимоги у клопотанні слідчого обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 проживаючи по сусідству з сім`єю ОСОБА_7 на протязі тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 мав дружні стосунки із матір`ю потерпілої ОСОБА_8 , та був вхожий в будинок останніх.

Таким чином, ОСОБА_6 було достовірно відомо про малолітній вік дочки ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

На початку червня 2015р. (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим) у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, малолітньої ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що він має психологічний вплив на малолітню ОСОБА_11 , у зв`язку із систематичним спілкуванням із нею та заохочуванням її дрібними подарунками (солодощами), ОСОБА_6 на початку червня 2015р, о другій половині дня (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), у відсутності матері малолітньої ОСОБА_11 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, проти волі малолітньої потерпілої ОСОБА_11 використовуючи її безпорадний стан, який виразився у тому, що вона не могла розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно неї дій та не могла чинити опір, та почав роздягати її.

ОСОБА_6 , незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у категоричній його відмові припинити свої дії, та погрозі фізичною розправою малолітній ОСОБА_8 , що остання вважала для себе неприйнятним, використовуючи її безпорадний стан, роздягнувся та здійснив із ОСОБА_11 , закінчений статевий акт у природній формі.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.4 ст.152 КК України, а саме: зґвалтування, тобто статеві зносини з використанням безпорадного стану малолітньої потерпілої.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі показаннями підозрюваного: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2015р; протоколом огляду місця події від 01.07.2015р; протоколом допиту малолітньої потерпілої від 08.07.2015р; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; повідомленням про підозру ОСОБА_6 та показаннями підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідно до ч.4 ст.152 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, знаходячись на волі може незаконно впливати на малолітню потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню, крім того, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, а також перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність: запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду; запобігти спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; запобігти спробам незаконно впливати на потерпілу та свідків; запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 знаходячись на свободі може скоїти інший злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний може скоювати нові злочини та переховуватися від органів міліції, а тому просив задовольнити клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він не скоював злочину і йому необхідно зняти шви, так як його побив співмешканець ОСОБА_8 .

Вислухавши слідчого, підозрюваного, прокурора, який підтримав клопотання і пояснив, що потерпіла боїться підозрюваного та дослідивши матеріали долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим було встановлено, що ОСОБА_6 проживаючи по сусідству з сім`єю ОСОБА_7 на протязі тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 мав дружні стосунки із матір`ю потерпілої ОСОБА_8 , та був вхожий в будинок останніх. Реалізовуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що він має психологічний вплив на малолітню ОСОБА_11 , у зв`язку із систематичним спілкуванням із нею та заохочуванням її дрібними подарунками (солодощами), ОСОБА_6 на початку червня 2015р, о другій половині дня (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), у відсутності матері малолітньої ОСОБА_11 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, проти волі малолітньої потерпілої ОСОБА_11 використовуючи її безпорадний стан, який виразився у тому, що вона не могла розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно неї дій та не могла чинити опір, та почав роздягати її. ОСОБА_6 , незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у категоричній його відмові припинити свої дії, та погрозі фізичною розправою малолітній ОСОБА_8 , що остання вважала для себе неприйнятним, використовуючи її безпорадний стан, роздягнувся та здійснив із ОСОБА_11 , закінчений статевий акт у природній формі.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальним правопорушень.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку.

Окрім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів: особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як ОСОБА_6 після скоєння злочину до органів досудового слідства не з`являвся.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та може переховуватися, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч.ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з 13 липня 2015р. по 10 вересня 2015р.

Визначити, що грошова сума у розмірі 365тис.400грн. є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) не відлучатися із м.Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з особами, що вживають алкогольні, наркотичні та психотропні речовини та займаються їх збутом;

5) не відвідувати місця, де збираються особи, що вживають або збувають заборонені в обігу речовини;

6) докласти зусиль до пошуку роботи.

Зазначені обов`язки діють два місяці з дня звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та прокурора прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська ОСОБА_3 .

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської обл.

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1