Ухвала іменем україни 20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі ОСОБА_4,
за участю прокурора ОСОБА_5,
засудженого ОСОБА_6,
захисника ОСОБА_7,
потерпілого ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього виконання обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено без змін - домашній арешт.

Вироком суду вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2015 року вирок Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання і постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 у зв'язку із виконанням вироку.

Цей же вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову змінено. Збільшено суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн.

У решті вирок районного суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 08 травня 2014 року приблизно о 21 годині біля зупинки громадського транспорту, що розміщена навпроти будинку АДРЕСА_3, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, руками та ножем, який мав при собі, наніс удари в шию та ліву частину грудної клітини ОСОБА_8, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких (за критерієм небезпеки для життя) та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (за критерієм тривалості розладу здоров'я).

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. При цьому зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Також вважає, що призначене апеляційним судом покарання за своїм видом, розміром та порядком стягнення моральної шкоди є несправедливим і суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі. Посилається, що апеляційний суд при призначенні покарання безпідставно використав відомості про його особу те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, зазначає, що ним відшкодовано потерпілому 25 000 грн. моральної шкоди.

На касаційну скаргу засудженого потерпілий ОСОБА_8 подав заперечення у якому зазначає про законність вироку апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову, водночас не погоджується з покаранням яке призначене засудженому апеляційним судом. Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до ОСОБА_6 вимоги ст. 75 КК України, і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника на підтримку доводів касаційної скарги у повному обсязі; потерпілого, який не погодився з покаранням яке призначено апеляційним судом; думку прокурора, який заперечив проти касаційної скарги, просив судове рішення залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У касаційній скарзі засуджений оспорює правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження. Проте ці обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК перегляду в касаційному порядку не підлягають.

Що ж стосується доводів касаційної скарги засудженого про незаконність вироку апеляційного суду, яким скасовано вирок суду першої інстанції в частині його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та порядку стягнення моральної шкоди то колегія суддів вважає їх безпідставними.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А згідно з ст. 75 КК України рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням може бути прийнятим, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Апеляційний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання виконав вимоги цих законів.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що апеляційний суд скасовуючи вирок районного суду щодо ОСОБА_6 яким йому за ч. 1 ст. 121 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, дійшов правильного висновку про те, що таке покарання не можна вважати достатньо обґрунтованим та правильним, оскільки суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання без належного врахування конкретних обставин вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, спосіб вчинення протиправного діяння, направленість умислу, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого.

З урахуванням вказаних обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог статей 75, 76 КК України не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому скасував вирок в цій частині та постановив свій вирок без застосування вказаного Закону. Таке рішення апеляційного суду колегія суддів вважає законним і обґрунтованим, а покарання призначене засудженому таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також, суд касаційної інстанції погоджується з рішенням апеляційного суду в частині зміни вироку суду першої інстанції та збільшення розміру моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 у сумі 50 000 грн, оскільки такий розмір відшкодування потерпілому відповідає вимогам статті 23 ЦК України, є розумним і справедливим, а тому доводи касаційної скарги і у цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене касаційну скаргу, навіть з врахуванням її доводів, необхідно залишити без задоволення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування кримінального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2015 року щодо засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3