Справа № 1-6/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаль кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Забужжя Сокальського району Львівська область , мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, освіта вища, не працюючого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

за 189 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Під час досудового слідства слідчим встановлена та зазначена у обвинувальному висновку адреса місця проживання підсудного ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_4 органом досудового слідства обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Під час розгляду кримінальної справи підсудний ОСОБА_4 викликався до суду за даною адресою, однак в судові засідання неодноразово не з`являвся. В результаті цього відносно підсудного ОСОБА_4 неодноразово застосовувався привід через органи міліції і в подальшому, постановою Сокальського районного суду від 07 травня 2010 року, оголошено його розшук, а постановою Сокальського районного суду від 14 березня 2013 року надано дозвіл Сокальському РВ ГУМВСУ на затримання підсуднього та доставку в суд для вирішення питання про зміну запобіжного заходу по відношенню до підсудного - підписку про невиїзд змінити на взяття під варту.

Постанова суду від 07 травня 2010 року про розшук підсудного направлена для виконання до Сокальського РВ ГУМВС України в Львівській області. Контроль за виконанням постанови суду покладено на прокурора Сокальського району.

Однак, на протязі чотирьох років працівниками міліції вказана постанова не виконана.

На неодноразові запити суду в Сокальський РВ ГУМВСУ відповідей стосовно того, чи заводилась відносно підсудного ОРС категорії «Розшук» або така є наявна, чи проводяться оперативно-розшукові заходи, направлені на розшук та затримання останнього на адресу суду не надходило взагалі.

На запит суду до суду надійшла відповідь з Сокальського РВ ГУМВСУ від 11.03.2013 року № 1386 про те, що підсуднього ОСОБА_4 оголошено згідно постанови суду в державний розшук, наявна інформація що підсудній ОСОБА_4 виїхав за кордон, проводяться заходи направлені на розшук та затримання підсудного, при отриманні позитивного результату буде повідомлено суд. Просять суд надати дозвіл на затримання підсуднього та доставку в суд для вирішення питання про зміну запобіжного заходу по відношенню до підсудного - підписку про невиїзд змінити на взяття під варту.

В судове засідання на 28.05.2014 року підсудний ОСОБА_4 викликався і також не з`явився.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти направлення справи для проведення додаткового розслідування, згідно листа захисника підсуднього ОСОБА_5 місце перебування підсуднього йому не відомо, суд прийшов до висновку, що кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 підлягає направленню прокурору Сокальського району для організації додаткового розслідування з наступних підстав.

Згідно статті 281 КПК України (1960 року) повернення кримінальної справи на додаткове розслідування може мати місце лише тоді, коли встановлена неправильність чи неповнота слідства і ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Суд, вивчивши матеріали кримінальної справи, прийшов до висновку, що під час провадження досудового слідства обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, були досліджені поверхово та однобічно.

Відповідно до вимог п.3 ст. 64 КПК України (1960 року) органу досудового слідства необхідно всебічно, повно і об`єктивно встановити дані щодо особи обвинуваченого. Не встановлення особи обвинуваченого, не вжиття заходів, які б унеможливили неналежну його поведінку, призвели до ухилення підсудного ОСОБА_4 від суду та відповідно оголошення його в розшук.

П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Судом виносилась постанова про примусовий привід підсудного, виконання якої було доручено працівникам Сокальського РВ УМВС України в Львівській області. Однак, дана постанова виконана не була.

В свою чергу, посадові особи органів прокуратури України не забезпечили дієвий нагляд за провадженням досудового слідства у справі, а в подальшому - і за здійсненням розшуку ОСОБА_4 .

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні Антоненков проти України та інших рішеннях вказував, що розумність тривалості провадження визначається не лише складністю справи, поведінкою заявника, але і поведінкою державних органів.

У відповідності до ст. 16-1 КПК України (1960 року) на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього невластивих йому функцій.

Суд позбавлений можливості, з дотриманням процесуальної природи судового розгляду, усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті порушень вимог закону, допущених органом досудового слідства, а також відсутності дієвих заходів органів внутрішніх справ України по встановленню місцезнаходження підсудного.

Виходячи з вимог п. 1 ст. 121 , п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд з метою забезпечення права особи на розгляд справи судом впродовж розумного строку, вважає необхідним повернути справу прокурору Сокальського району для організації додаткового розслідування для встановлення місця знаходження ОСОБА_4 застосування у зв`язку з цим ефективних слідчих дій та оперативно -розшукових заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України (1960 року), суд,-

п о с т а н о в и в:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, направити прокурору Сокальського району для організації додаткового розслідування.

В ході додаткового розслідування слідчим органам необхідно вжити всіх необхідних заходів для встановлення дійсної адреси місця проживання підсудного ОСОБА_4

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити без змін підписку про невиїзд .

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд .

Головуючий: ОСОБА_1