Справа № 145/442/15-к
Провадження №1-кп/145/71/2015
ВИРОК
Іменем України
"23" червня 2015 р. Тиврівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів кримінальне провадження № 0000044 від 04.02.2015 року за фактом вчинення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженцем м. Глиняне, Золочівського району, Львівської області, громадянином України, неодруженим, непрацюючим, раніше судимим 1) 29.07.2002 року Золочівським районним судом за ч.3 ст.185 , ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; 2) 13.11.2007 року Золочівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 3) 07.02.2012 року Золочівським районним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, у якого на даний час судимість не знята та не погашена, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Ковалів Немирівського району, Вінницької області, громадянином України, одруженим, непрацюючим, раніше судимим: 1) 24.06.2010 року Немирівським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік; 2) 18.02.2011р. Немирівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 304, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду від 24.06.2010 року та остаточно призначено покарання 3 роки 10 місяців позбавлення волі; 3) 04.04.2011року Немирівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину вироку Немирівського районного суду від 18.02.2011 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України,
встановив:
03.02.2015 року, близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Яришівка Тиврівського району, маючи прямий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вибиття вхідних дверей, проникли до приміщення житлового будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 , де відкрито заволоділи грошима останнього в сумі 900 гривень та мобільним телефоном марки «SamsungGT-Е1080».
Згідно висновку експерта № 157 від 25.02.2015 року залишкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону на момент скоєння злочину складала 167,16 гривень.
Крім того 03.02.2015 року, близько 23-00 год. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Яришівка, маючи прямий умисел на заволодіння транспортним засобом, повторно, відкрито, заволоділи ключем від гаража та шляхом відчинення даним ключом воріт проникли всередину гаража, що розташований на подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_9 , звідки здійснили незаконне заволодіння автомобілем марки ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору. Після чого на викраденому автомобілі з місця пригоди зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.
Згідно висновку експерта № 26 від 25.03.2015 року ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, станом на 03.02.2015 року складає 28 422 гривні.
Внаслідок чого ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 28422 гривні.
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України визнав себе винуватим, дав показання про те, що в 2013 році відбував покарання в Миколаївській обл. і один із засуджених на ім`я ОСОБА_10 розповів, що в с. Яришівці є дід, в якого багато грошей, син крав у нього із холодильника гроші. ОСОБА_10 звільнився раніше. Після цього він працював в м. Вінниці, де познайомився із ОСОБА_5 . Одного разу до нього дзвонив ОСОБА_10 і в розмові запитав в нього, чи є ще той дід, в якого є гроші. Він сказав, що дід живий. ОСОБА_5 чув їхню розмову і запропонував йому їхати до діда відібрати гроші, оскільки в них обох складне матеріальне становище.
В той же день 03.02.2015 р. вони на електричці приїхали в с. Яришівка, знайшли там дім діда. Біля 22-00 год. вони перелізли через паркан, підійшли до дверей, постукали, їм не відповіли. Він смикнув за двері і вони відчинились. ОСОБА_11 забіг до діда в кімнату перший. У них був намір лише на відібрання грошей. ОСОБА_11 світив ліхтариком із телефона діду в очі. Він зачинив за собою двері. Сказали діду, щоб він «не кіпішував», а зразу сказав де гроші, вони їх візьмуть і зразу підуть. Дід сказав, що грошей немає. Потім зізнався, що гроші в сумці на вішалці. Руслан зняв сумку і дав діду. Дід дістав гроші і передав їх ОСОБА_11 . Він став шукати гроші в шуфлядах і по холодильнику. Він почув розмову ОСОБА_11 із дідом, в якій ОСОБА_11 запитував які ключі від гаража і від автомашини. Він підійшов до ОСОБА_11 і сказав, щоб не надумав брати автомобіль. Він почув звук двигуна автомобіля та світло засвітилось в гаражі. Він вийшов з хати, залишивши потерпілого, відчинив ворота і вийшов на вулицю. Хвіртка була зачинена. Пройшовши по дорозі близько 150 метрів, його наздогнав на автомобілі ОСОБА_11 і сказав щоб він сідав, вони вдвох поїхали у Вінницю до фабрики "Рошен", де ОСОБА_11 порахував гроші і дав йому 450 грн. Він зарпопонував ОСОБА_11 залишити автомобіль і йти до нього. Він відповів, що відгонить автомобіль подалі і прийде до нього. Прийшов лише на другий день ввечері із працівниками міліції. Про те, що в діда є автомобіль вони здогадались, коли побачили в дворі автопричіп.
У вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 винуватим себе не визнав.
ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України визнав себе винуватим повністю, дав показання про те, що він із ОСОБА_4 познайомився за два тижня до вчинення кримінального правопорушення на роботі. Він йому розповів що в діда в с. Яришівці є біля 20 000 долларів США і запропонував піти разом та забрати гроші, він погодився. Згідно інформації ОСОБА_4 , хата в якій проживає дід із грошими розташована через 2 хати від хреста. Вони ввечері 03.02.2015р. приїхали електричкою в с.Яришівку, знайшли хату діда. Коли побачили в дворі автопричіп, він для себе зробив висновок, що в господаря є автомобіль. Вночі перелізли через паркан. Постукали в двері, їм не відповіли. ОСОБА_4 смикнув за двері і вони відчинились, а він забіг в хату. Дід піднявся. Він запитав за 20 000 доларів, на що дід відповів, що їх немає. Він запитав за автомобіль, дід сказав, що є і знову запитав, за гроші. Дід показав на сумку на вішалці і він ( ОСОБА_5 ) подав йому сумку, він дістав гроші і сказав, що це пенсія, він їх забрав. ОСОБА_4 став шукати гроші по кімнатах. Він взяв на серванті ключі від гаража, а ОСОБА_4 сказав не брати автомобіль. Він вийшов до гаража, завів автомобіль, відчинив другу дверку гаража, потім повернувся до хати, забрав зі столу діда телефон, щоб той не дзвонив нікому. Він бачив, як ОСОБА_4 вийшов з хати і через ворота вийшов на вулицю. Він виїхав з двору і наздогнав його за 150 метрів та сказав сісти в автомобіль. Поїхали вдвох у Вінницю і зупинилися біля фабрики "Рошен", поділились грішми по 450 грн. ОСОБА_12 пішов до себе на квартиру, а він мав відігнати автомобіль подалі і повернутись, але вирішив продати автомобіль і поїхав в м. Немирів. По телефону домовився із знайомим продати його за 18-20 тисяч. Коли був в даного товариша в Немирівському районі то його затримали працівники міліції.
У вчиненому щиро кається.
Окрім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_13 за ч.2 ст.289 КК України їх винуватість у вчинені зазначених правопорушень стверджується протоколом огляду місця події від 04.02.2015 року, та фото таблицею до нього, в якому відображено обстановку скоєння злочинів; протоколом слідчого експерименту від 06.02.2015р. та фото таблицями до нього, в ході якого ОСОБА_5 розповів та показав як вони вчиняли правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України, ч.2 ст.289 КК України; протоколом слідчого експерименту від 06.02.2015р. та фото таблицями до нього за участю ОСОБА_4 , де він розповів та показав як вчиняли правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України, а також розповів та показав як він відкривав ворота на подвір`ї потерпілого, щоб ОСОБА_4 міг виїхати з подвір`я, а потім, пройшовши 100 метрів сів у викрадений автомобіль; протоколом огляду викраденого автомобіля від 07.02.2015р., висновком судово-дактилоскопічної експертизи №64-Д від 19.02.2015р., згідно якого, вилучені із викраденого автомобіля ЗАЗ Славута НОМЕР_1 сліди пальців рук: розміром 19х16, залишений середньою фалангою вказівного пальця правої руки; 19х20, залишений середньою фалангою середнього пальця правої руки; 17х19, залишений середньою фалангою безімяного пальця правої руки; 16х18, залишений мізинним пальцем правої руки належать ОСОБА_5 ; висновком судової авто товарознавчої експертизи №26 від 25.03.2015р., згідно якої, ринкова вартість викраденого автомобіля складає 28422грн.; висновком судово-трасологічної експертизи № 67-Т від 02.03.2015р., згідно якої слід взуття на відрізку темної дактоплівки №1, який був вилучений під час ОМП 04.02.2015р. по вул. Леніна, 114, с. Яришівка, залишений групою взуття, до групи якої належить взуття (зимові черевики), які були вилучені у ОСОБА_5 ; висновком товарознавчої експертизи № 157 від 25.02.2015р., згідно якого, залишкова вартість мобільного телефону марки «SamsungGT-Е1080» у справному стані на 03.02.2015р. могла становити 167 грн. 16 коп. та показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_17 наданих в судовому засіданні щодо невизнання ним винуватості у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки його винуватість в скоєнні даного правопорушення стверджується вище перерахованими протоколами слідчих експериментів, протоколом ОМП, поясненнями самих обвинувачених та показаннями потерпілого і свідків допитаних в ході судового слідства.
Потерпілий ОСОБА_9 дав показання про те, що він проживає одиноко. 03.02.2015р., два злодії вірвались в його хату, вони вимагали грошей, він сказав, що грошей немає, а той що вищий, як потім виявилось, що це ОСОБА_18 , вдарив його в груди, став перевертати ліжко, вони забрали гроші з сумки. Став вимагати ключі від гаража і автомобіль, він сказав де знаходяться ключі, а другий все перевертав по інших кімнатах. Злодій по імені ОСОБА_11 вийшов і виїхав із гаража, відкрилась брама і вони виїхали, а він побіг до сусідів.
Свідок ОСОБА_14 дала показання, що в березні 2015 р. вночі хтось постукав до неї, вона відчинила двері, там стояв сусід ОСОБА_9 і сказав, що 2 хлопці вірвалися в його будинок, світили в очі ліхтариком від запальнички, вдарили під ребра, перевернули все в хаті забрали його гроші і автомобіль. Дід був знервований і наляканий.
Свідок ОСОБА_15 показала, що приблизно в лютому місяці 2015 року, біля 4-5 год. ранку до неї у вікно постукали, вона почула з вулиці голос ОСОБА_19 із сусіднього села, та гул автомобіля. Її співмешканець ОСОБА_20 вийшов та повернувся через пару хвилин, сказав їй, що їде із ОСОБА_21 . Вранці, о 8-00 год. співмешканець повернувся з молодим чоловіком, який назвався ОСОБА_11 . Чоловік сказав, що вони друзі, зростали в одному селі. Руслан був на автомобілі "Славута" і вони її з дитиною завезли в Немирів, а потім - назад додому. ОСОБА_11 говорив, що це його автомобіль. Після цього вони поїли і ОСОБА_22 з ОСОБА_11 поїхали. ОСОБА_22 повернувся ввечері та розповів, що в с. Короліні їх затримали працівники міліції і він прийшов додому пішки, а ОСОБА_11 забрали в райвідділ.
Свідок ОСОБА_16 показав, що біля 2 років назад із ОСОБА_4 відбували покаранняв одній колонії. ОСОБА_12 його розпитував, чи він знає когось із людей в кого є гроші, щоб потім їх викрасти. Він розповів про ОСОБА_23 , що є його сусідом і що має гроші. Він говорив, що в Малярського можуть бути гроші, але скільки не він говорив. Він також розповів ОСОБА_24 як доїхати до с. Яришівки і як знайти хату Малярського. Після звільнення із місць позбавлення волі ОСОБА_25 йому неодноразово дзвонив і він розповів, що баба у Малярського померла, а дід залишився сам. Останій дзвінок був біля 6 місяців назад, ОСОБА_12 мав приїхати дон ього, але так і не приїхав. Коли почув, що пограбували ОСОБА_9 то зрозумів хто це міг вчинити.
Показання ОСОБА_4 щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні злочину ч. 2 ст. 289 КК України суд розцінює критично, так як вони суперечливі, нелогічні, спростовуються його показаннями, даними в ході судовго слідства при проведенні слідчого експерименту, згідно яких, він відкривав ворота на подвір`ї потерпілого, а вийшовши з подвір`я не зачинив їх, щоб ОСОБА_4 міг виїхати викраденим автомобілем з подвір`я, а потім, пройшовши 100 метрів сів у даний автомобіль, також перебуваючи в будинку потерпілого чув розмову ОСОБА_26 із потерпілим про автомашину та ключі від неї та гаража, що свідчить про його згоду на викрадення автомобіля та участь у вчиненні даного злочину.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України: грабіж, кваліфікуючою ознакою якого є грабіж, поєднаний з проникненням в житло.
та за ч. 2 ст. 289 КК незаконне заволодіння транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою осіб.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинувачених, обставини вчинення правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених.
До обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, сприяння в розкритті злочинів, а також те , що на його утриманні перебуває малолітня донька.
До обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить визнання вини за ч. 3 ст.186 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання
за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком на 6 ( шість ) років 4 (чотири) місяців,
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання
за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_4 з ОСОБА_5 рахувати з дня затримання з 04.02.2015р.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз №64-Д від 19.02.2015 р., № 26 від 25.03.2015 р., № 66-Т, від 25.02.2015 р., № 111 від 16.02.2015 р., 67-Т від 02.03.2015 р., № 157 від 25.02.2015 р. в рівних частках по 1232 (одна тисяча двісті тридцять дві) грн. 70 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон «SamsungGT-Е1080» та автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, передані на зберігання потерпілому, залишити власнику.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1