Єдиний унікальний номер 227/3212/15-к
Номер провадження 11-сс/775/34/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Добропільського району Донецької області, громадянина України, судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.2, 296 ч.4, 187 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали, слідчий СВ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обґрунтовуючи заявлене клопотання тим, що 10 січня приблизно о 22 годині ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачивши ОСОБА_9 , яка прямувала від будинку АДРЕСА_3 , домовились про викрадення ОСОБА_9 з метою отримання від її братів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інформації про місцезнаходження їхнього спільного знайомого ОСОБА_12 на прозвисько «Рижий».

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_9 у дворі будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_8 , наніс ОСОБА_9 один удар головою в обличчя, чим спричинив їй фізичний біль, застосувавши до неї фізичне насильство, та подавив таким чином волю потерпілої ОСОБА_9 до опору.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти волі ОСОБА_9 схопили її під руки, відтягли до автомобілю ЗАЗ 110307, д.н. НОМЕР_1 , що знаходився біля бокової частини будинку АДРЕСА_2 , де шляхом демонстрації ОСОБА_9 пістолету, висловлюючи на її адресу погрозу його застосування, помістили потерпілу ОСОБА_9 у багажник цього автомобілю, чим таємно викрали її із застосуванням зброї. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 , перевезли її у багажнику автомобілю до гаражу, розташованого у І ряду від котельної №36 напроти будинку АДРЕСА_5 , та зачинили у підвалі цього гаражу, створивши зовнішні перешкоди для вільного пересування ОСОБА_9 та її спілкування із іншими особами, де утримували без світла та їжі у холоді протягом години. Далі ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , подавивши попередніми насильницькими діями волю потерпілої ОСОБА_9 до опору, дозволили їй вилізти з підвалу, але зачинили її у сараї цього ж гаражу, продовжуючи створювати зовнішні перешкоди для вільного пересування ОСОБА_9 та її спілкування із іншими особами, де утримували приблизно 2 години.

10 січня 2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, а саме - у під`їзді буд. АДРЕСА_4 , діючи умисно, протиправно, із хуліганських спонукань, ігноруючи елементарні правила поведінки у суспільстві, загальноприйняті норми моралі, кричав, гепав ногами та руками по дверях кв. АДРЕСА_6 , заважав відпочивати у вечірній час мешканцям під`їзду, чим грубо порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, вийшов у двір буд. АДРЕСА_4 , де дістав з багажнику автомобілю ЗАЗ 110307, д.н. НОМЕР_1 , припаркованого напроти 2-га під`їзду, молоток, заздалегідь заготовивши його для нанесення тілесних ушкоджень. Далі ОСОБА_7 з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, знову прослідував у під`їзд буд. АДРЕСА_4 , де став наносити удари молотком по дверях кв. АДРЕСА_6 , продовжуючи пошкоджувати майно, що належить ОСОБА_9 та виражаючи цим особливу зухвалість своїх злочинних дій. На зауваження мешканців під`їзду ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які просили ОСОБА_16 припинити хуліганські дії, останній не реагував, а навпаки, ігноруючи їхні законні вимоги та виражаючи до них та інших сусідів явну неповагу, наполегливо продовжував свої хуліганські дії. Так, він знову вийшов на вулицю та, знаходячись у громадському місці - біля буд. АДРЕСА_4 , використовуючи пістолет, заздалегідь заготовлений ним для спричинення тілесних ушкоджень, здійснив постріли з цього пістолету по вікнах, виражаючи особливу зухвалість своїх злочинних дій, чим пошкодив скло пластикового вікна квартири АДРЕСА_7 та спричинив ОСОБА_17 матеріальні збитки. Після цього ОСОБА_7 дістав з багажнику автомобілю ЗАЗ 110307, д.н. НОМЕР_1 , припаркованого напроти 2-го під`їзду, сокиру, заздалегідь заготовивши її для нанесення тілесних ушкоджень, та знову прослідував у під`їзд буд. АДРЕСА_4 , де з особливою зухвалістю пошкодив цією сокирою майно ОСОБА_9 , а саме - вхідні двері у її житло за адресою: АДРЕСА_8 , і спричинив їй матеріальні збитки. Свої хуліганські дії ОСОБА_7 наполегливо не припиняв протягом приблизно 1 години.

Крім того, 9 березня 2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_18 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_9 , вступили у злочинну змову на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування пістолету, який був при собі у ОСОБА_16 , тобто погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_19 прослідували до квартири АДРЕСА_10 , де мешкає ОСОБА_20 , та постукали у вхідні двері. Коли ОСОБА_20 відчинив двері зсередини, ОСОБА_7 , діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, штовхнув ОСОБА_20 у груди, та разом зі ОСОБА_18 проти волі ОСОБА_20 проникли у його житло. Після цього ОСОБА_21 залишився біля входу у зальну кімнату, створюючи умови для безпеки скоєння кримінального правопорушення, готовий допомогти ОСОБА_22 у доведенні злочину до кінця. ОСОБА_7 тим часом, продовжуючи свої злочинні дії, від штовхав ОСОБА_20 у зальну кімнату, повалив його на ліжко, навалився на ОСОБА_20 вагою свого тіла та приставив йому до голови пістолет, погрожуючи ОСОБА_20 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я. Подавивши таким чином волю потерпілого ОСОБА_20 до опору, ОСОБА_7 став вимагати у нього гроші або наркотики, а почувши від ОСОБА_20 , що ані грошей, ані наркотиків у нього вдома немає, наніс ОСОБА_20 не менше 3 ударів кулаком по голові. Після цього ОСОБА_7 став вимагати, щоб ОСОБА_20 дзвонив своїм знайомим, щоб ті принесли йому гроші або наркотики. ОСОБА_20 відмовився дзвонити, тож ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком в обличчя, від якого ОСОБА_20 впав на підлогу, один удар ногою по голові зліва, а також не менше 4 ударів палкою по лівій нозі, продовжуючи вимагати, щоб ОСОБА_20 дзвонив своїм знайомим. Після цього ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_19 , скориставшись відсутністю волі та здатності потерпілого ОСОБА_20 до протидії, заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном «Самсунг GT- Е1232В», вартістю 100 гривень; сім-карткою оператора «МТС», що не становить матеріальної цінності для потерпілого, шуруповерт у чемодані сірого кольору, вартістю 600 гривень, що належить ОСОБА_23 , а всього заволоділи чужим майном на загальну суму 700 гривен. Далі ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_19 знову стали вимагати, щоб ОСОБА_20 подзвонив знайомим, які б могли дати йому грошей або наркотики, після чого стали вимагати, щоб він ішов разом із ними до таких знайомих. Коли вони вийшли на вулицю, то ОСОБА_20 знову відмовлявся іти до знайомих, тож ОСОБА_7 наніс йому ще два удари кулаком в обличчя, чим застосував до ОСОБА_20 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_16 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 296, ч. З ст. 187 КК України.

31 березня 2015 року ОСОБА_22 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 ч. 2, ст. 187 ч. 3 КК України.

2 квітня 2015 року слідчим суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_16 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 за викликом до слідчого, слідчого судді не з`являвся, а здійснити його привід не виявилося можливим, бо ОСОБА_5 за вказаною ним адресою не проживав, ухилявся від явки до слідчого, слідчого судді.

20 квітня 2015 року підозрюваного ОСОБА_16 оголошено у розшук, а 29 квітня 2015 року досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено на підставі ст. 280 ч. 1 п. 2 КПК України, бо підозрюваний переховувався від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, і його місцезнаходження було невідоме.

20 травня 2015 року о 23 годині підозрюваного ОСОБА_16 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2015 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Артемівському СІЗО УДПтСУ в Донецькій області.

В обґрунтовування свого рішення суддя зазначив, що враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На вказане рішення слідчого судді від підозрюваного ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати останнє, як незаконне. В обґрунтування апеляційних вимог підозрюваний посилається на непричетність до скоєного кримінального правопорушення. Від слідства та суду не скривався, знаходився за місцем свого проживання у м. Білозерське.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залиши без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, наполягаючи на її законності та обґрунтованості, перевіривши судові матеріали та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 інкримінованих правопорушень підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та інших, протоколами слідчих дій, речовими доказами.

В діях підозрюваного ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення вол на строк від 7 до 12 років, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Наявність таких ризиків підтверджується тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомістю наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

При обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити хоча б одну з дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та на які вказує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду і продовжувати протиправну діяльність обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ніж тримання під вартою.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 ч.1 КПК України, а саме те, що згідно до вимог ст. 12 КК України злочин, передбачений ст.187 ч.3 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується вагомими доказами, а також той факт, що підозрюваний раніше судимий, не працює і може переховуватися від досудового розслідування та суду. Вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення його належної поведінки і виконання процесуальних обов`язків.

Доводи підозрюваного про те, що він не скривався від слідства та знаходився у хворому стані під час затримання за місцем проживання безпідставні і спростовуються матеріалами провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним, а тому ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена законно та обґрунтовано, з урахуванням вимог, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3