Справа
№ 1-3
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2008 року Зачепилівський
районний суд Харківської області

в складі : головуючого - судді Яценка Є. І.,

при
секретарі - Гагаріній С.А.,

з
участю прокурора - Комара Р.В.,

з
участю захисника - ОСОБА_24,
ОСОБА_23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Зачепилівського районного

суду Харківської області кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. П.-Алешок Комаричського
району Брянської області, Російська Федерація, росіянки, громадянки України,
освіта середня, вдови, пенсіонерки,
мешканки с. Залінійне Зачепилівського району Харківської області, раніше
не судимої, в скоєнні злочину, передбаченого
ст.ст. 122 ч.1, 296 ч. 4 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Алешок Камаричського району
Брянської області, Російська Федерація, росіянки, громадянки України, освіта
середня, розлученої, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканки с. Залінійне Зачепилівського району Харківської області, раніше не
судимої, в скоєнні злочину, передбаченого
ст.ст. 122 ч.1, 296 ч. 4 КК України,

В С
Т А Н О В И В :

02.10.2004 року в с. Залінійне
Зачепилівського району Харківської області ОСОБА_1 разом зі своєю донькою
ОСОБА_2 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, діючи навмисно та нахабно, із хуліганських спонукань, які
виразилися в ігноруванні загально прийнятих норм моралі, грубо висловлюючись
нецензурною лайкою, за допомогою заздалегідь приготовлених металевим прутом та
дерев”яним штахетом, нанесли потерпілій ОСОБА_3 декілька ударів по руках,
передпліччю, спині та ногами по обличчю, завдавши потерпілій, згідно
судово-медичного висновку № 685 від 22.12.2004 року, середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

Будучи
допитаною в судовому засіданні в якості підсудної ОСОБА_1 вину в скоєному злочині не визнала та
повідомила, що 02.10.2004 р. вона ввечері разом з донькою ОСОБА_2 сиділа на
лавочці біля свого домоволодіння, близько 17.45 год. біля них проходила ОСОБА_3
з палкою в руці. Коли остання порівнялась з ними, то ОСОБА_2 запитала у неї,
чому та розповсюджує про неї неправдиві чутки, на що ОСОБА_3 обізвавши їх
нанесла підсудній удар палкою. Коли ОСОБА_2, заступаючись за матір, забрала
палку, то ОСОБА_3 побігла в сторону домоволодіння ОСОБА_4 ОСОБА_2 побігла
слідом за нею, але в двір домоволодіння не входила. Підсудна вказала, що коли
вони зайшли до себе в двір, то приблизно через 10 хв. до них додому прибіг
ОСОБА_5 і наніс палкою удар їй по голові, після чого побивши стекла на веранді
пішов додому.

Допитана
в судовому засіданні в якості підсудної ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину не
визнала і вказала, що свідчення під час досудового розслідування справи вона
давала під психічним тиском слідчого М.В.Буднікова. Щодо подій які відбулися
02.10.2004 р. дала свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_1

Доводи
підсудної ОСОБА_2, що до неї в процесі досудового розслідування застосовувався
психічний тист, суд не приймає до уваги, так як по поводу психічного
розладнання вона за медичною допомогою не зверталась, до прокурора, який
здійснює нагляд за проведенням досудового слідства вона також до суду не
зверталась, хоча перебувала на свободі та мала можливість зробити заяву.
Викладене підтверджується висновками перевірки, проведеної прокуратурою
Зачепилівського району згідно ухвали суду.

Суд
вважає, що заперечуючи свою вину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагаються уникнути
кримінальної відповідальності.

Враховуючи,
що підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2 не визнають своєї вини і заперечують фактичні
обставини скоєння ними злочину, суд, з урахуванням думки учасників процесу
вважає, що для повного, всебічного та об”єктивного вивчення обставин справи
необхідне повне дослідження матеріалів справи, допитати потерпілу, свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
представника Малоорчицької сільської ради.

В
судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_3, яка вказала, що 02.10.2004
року вона пішла зустрічати корів з череди, по дорозі зустріла громадянку
ОСОБА_10 мешканку с. Залінійне з якою вони стали розмовляти. В цей час до них
підійшла ОСОБА_2, яка була в стані алкогольного сп”яніння і почала вести з ними
розмову, але ОСОБА_3 з метою уникнення даної розмови пішла до себе до дому.
ОСОБА_2 зайшовши до неї у двір стала прохати 100 гр. горілки або 2 грн., на що
отримала відмову. Тоді ОСОБА_2
пообіцяла, що вона їй сьогодні щось влаштує. Через деякий час потерпіла
пішла по корів і проходячи біля домоволодіння ОСОБА_11 побачила ОСОБА_2 у якої
була в руках металева ручка від колодязя та ОСОБА_1 у якої був дерев”яний
штахет від забору. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нанесли їй удари по обличчю та по плечу,
потім по спині в результаті чого потерпіла втративши рівновагу впала на коліна
та отримала удар по носі ногою, а потім по пальцям лівої руки. Їх дії були
зупинені криком ОСОБА_12, яка забрала потерпілу до себе додому та допомогла
змити кров з обличчя. Після цього ОСОБА_3 пішла до себе до дому, але за нею
погналися ОСОБА_2 та ОСОБА_1, остання догнавши нанесла удар по спині держаком
вил. На допомогу потерпілій вибіг її
співмешканець ОСОБА_5 та прогнав ОСОБА_11 до їх домоволодіння. Потім визвали
міліцію.

В
судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, який вказав, що 02.10.2004 р.
вони разом з співмешканкою ОСОБА_3 та за допомогою ОСОБА_13, ОСОБА_14 протягом
дня ремонтували опалювальний котел. Близько 18.00 год. ОСОБА_3 пішла зустрічати
корову, а він пішов в іншу сторону за телям. Приблизно в 18.15 год., коли він
знаходився в дворі, то почув крики ОСОБА_3 яка гукала його на допомогу, вибігши
з двору він побачив, що його жінку б'ють ОСОБА_1 ручкою від вил та ОСОБА_2
металевою ручкою від криниці, які почувши його крики залишили бити ОСОБА_3 та
побігли до себе в двір. ОСОБА_5 вказав, що він побіг за ними в двір і палкою,
яка була у нього в руках побив стекла на веранді будинку, ОСОБА_1 він не
бив.

Свідок
ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що до нього приїздила ОСОБА_2, яка просила
дати свідчення в її користь, але він відмовився, вказавши, що під час бійки
присутній не був і по цій причині не може дати пояснень.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що
02.10.2004 р. перебував в гостях у своєї бабусі ОСОБА_1 Близько 18.15
год. вийшов на город, але почувши крики своєї тьоті ОСОБА_2 повернувся в двір
та побачив, що до них забіг ОСОБА_5 та палкою, яка була у нього в руці, наніс
декілька ударів ОСОБА_1, а потім побивши стекла на веранді вибіг з двору, тому,
що ОСОБА_2 відпустила собаку. Щодо побиття ОСОБА_3 він нічого пояснити не може,
так як з двору не виходив і ніяких криків не чув. Суд вважає, що дані свідчення
не слід приймати до уваги так як ним були повідомлені обставини, які не
відносяться до розгляду даної справи.

Свідок
ОСОБА_15 вказав, що у 2004 р. працював фельдшером в с.Залінійне. 02.10.2004 р. до нього ввечері звернулась
ОСОБА_2, яка повідомила, що її мати побили і вона потребує медичної допомоги.
Коли він прийшов в домоволодіння ОСОБА_11, то побачив, що в кімнаті лежала
ОСОБА_1 При її огляді було встановлено, що у неї рана на голові. Під час
надання допомоги йому повідомили, що дану травму їй завдав ОСОБА_5 Свідок
вказав, що після того як була надана допомога, він пішов додому, проходячи мимо
домоволодіння ОСОБА_3 він побачив, що у неї на подвір*ї знаходяться декілька
людей, яких він не впізнав, так як вони стояли до нього спиною. Крім того
свідок повідомив, що протягом 02-03.10.2004 р. ОСОБА_3 до нього не зверталась і лише 04.10.2004
р. звернулась вже з призначенням із Зачепилівської ЦРЛ.

Свідок
ОСОБА_16, секретар Малоорчицької сільської ради Зачепилівського району
Харківської області, допитана в суді щодо уточнення характеристики ОСОБА_2,
повідомила, що остання за місцем проживання характеризується посередньо, ніде
не працює, участі в житті села не приймає.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що ввечері 02.10.2004 р. після
19.00 год. він бачив ОСОБА_3 без тілесних ушкоджень. Вона виходила до нього з
двору. Але суд вважає за необхідне не брати дані свідчення до уваги, тому що
проти даних свідчень повністю заперечує потерпіла і вони не знайшли свого
підтвердження матеріалами справи.

Оголошеними
в судовому засіданні листами ОСОБА_18 від 11.04.2007 р. та 20.02.2008 р., в
яких остання вказала, що близько 19.00 год вона разом з сином заходила в двір
ОСОБА_3 та бачила, що вона побита. За запитання про те, що відбулось, ОСОБА_3
відповіла, що її побили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Свідок зазначила, що близько 20.00
год ОСОБА_3 приходила до них додому з проханням надати їй медичну допомогу - у
неї були гематоми на спині та побита рука.

Суд
досліджує матеріали кримінальної справи:

- постанову
слідчого Зачепилівського РВ УМВС України в Харківській області від 18.12.2004
року про порушення кримінальної справи ( а.с. 1),

- заяву ОСОБА_3
від 04.10.2004 року до Зачепилівського РВ УМВС України в Харківській області
про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1, ОСОБА_2 ( а.с.5),

- пояснення
ОСОБА_3 від 05.10.2004 року, згідно яких 02.10.2004 р. в с.Залінійне
Зачепилівського району її побили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.6-7),

- пояснення
ОСОБА_19 від 05.10.2004 року, який підтвердив, що дійсно 02.10.2004 р. ввечері
чув крики і по голосам впізнав ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3( а.с. 9)

- пояснення
ОСОБА_1 від 05.10.2004 року, згідно яких ввечері 02.10.2004 р. між ними та
ОСОБА_3 відбулася бійка ( а.с. 11-12),

- пояснення
ОСОБА_2 від 05.10.2004 року, яка вказала, що ввечері 02.10.2004 р. вона разом з
матір*ю, ОСОБА_1, побилась з
ОСОБА_3 ( а.с. 13-14),

- довідку видану
ОСОБА_3 поліклінікою Зачепилівської ЦРЛ, згідно якої останній завдані травми
голови, тулуба, кінцівок ( а.с. 15),

- акт
судово-медичного обстеження ОСОБА_3 № 658 від 30.11.2004 року, згідно якого
ОСОБА_3 завдані середньої тяжкості
тілесні ушкодження (а.с. 17-18),

- постанову
слідчого Зачепилівського РВ УМВС України від 22.12.2004 року про визнання
ОСОБА_3 потерпілою ( а.с. 19),

- протокол
допиту потерпілої ОСОБА_3 від 22.12.2004 року, згідно яких 02.10.2004 р. в
с.Залінійне Зачепилівського району її побили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 20-21),

- протокол
допиту свідка ОСОБА_5 від 22.12.2004 року, який зазначив, що ввечері 02.10.2004
р. став свідком того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побили ОСОБА_3 ( а.с. 23),

- протокол
допиту свідка ОСОБА_4 від 22.12.2004 року, яка вказала, що ввечері 02.10.2004
р. стала свідком того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побили ОСОБА_3 (а.с.24),

- протокол
допиту свідка ОСОБА_15 від 30.01.2005 року, який вказав, що 02.10.2004 р.
надавав медичну допомогу ОСОБА_1, а ОСОБА_3 звернулась по допомогу лише
04.10.2004 р. (а.с.31),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. від 27.01.2005 року, при проведенні якої ОСОБА_3
підтвердила пояснення дані раніше (а.с. 32-33),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1. від 27.01.2005 року, згідно якого ОСОБА_5
підтвердив факт побиття ОСОБА_3 (а.с. 34),

- висновок судмедексперта
№ 685 від 29.12.2004 року, згідно якого ОСОБА_3
завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження ( а.с. 37),

- протокол
допиту підозрюваної ОСОБА_2 від 07.02.2005 року, яка вказала, що вона разом з
матір*ю, ОСОБА_1., заздалегідь приготували палки та вийшли з двору на вулицю з
метою перестріти ОСОБА_3 В результаті сварки виникла бійка, в якій були
застосовані раніш приготовлені палки (а.с. 42-43),

- протокол
допиту обвинуваченої ОСОБА_2 від 07.02.2005 року, згідно якого остання вину
визнала повністю (а.с.47-48),

- довідку лікаря
психіатра-нарколога від 08.02.2005 року, згідно якої ОСОБА_2 на обліку у лікаря
нарколога та психіатра не перебуває ( а.с. 53),

- довідку про
відсутність відомостей про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності
(а.с.54)

- постанову про
відмову в порушені кримінальної справи відносно слідчого СВ Зачепилівського РВ
УМВС України в Харківській області Будникова М.В. за злочинами, передбаченими
ст..364,365 КК України за відсутністю складу злочину (а.с.105)

- квитанцію № 3028
від 13.05.2005 р., згідно якої адвокат ОСОБА_20 отримала від ОСОБА_3 за
юридичну допомогу 1000 грн.

- квитанції та
товарні чеки на придбання ліків та оплату медичних послуг на загальну суму 532
грн. (а.с.137-138),

- квитанції за
оплату бензину ( а.с.139),

- розписку
ОСОБА_21 від 19.12.2004 року ( а.с.140),

- протокол
додаткового допиту потерпілої ОСОБА_3 від 19.03.2007 року, згідно якого остання
підтвердила свої свідчення дані раніше (а.с.202),

- протокол
допиту свідка ОСОБА_5 від 19.03.2007 року, який підтвердив факт побиття ОСОБА_3
(а.с.203),

- протоколи
відтворення обстановки та обставин події від 20.03.2007 року разом з
фототаблицею ( а.с. 204- 206),

- копію
свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_2 має сина ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.209)

- постанову про
притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченої за ст..ст. 296 ч.4, 122 ч.1 КК
України ( а.с. 211),

- протокол
допиту обвинуваченої ОСОБА_2 від 27.03.2007 року ( а.с. 213),

- довідку лікаря
нарколога-психіатра від 26.03.2007 року, , згідно якої ОСОБА_1 на обліку у
лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.215),

- протокол
допиту обвинуваченої ОСОБА_1 від 27.03.2007 року ( а.с. 223),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 27.11.2007 року ( а.с. 247-251),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. від 27.11.2007 року (а.с.252-255),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1. від 27.11.2007 року ( а.с. 256-259),

- протокол очної
ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 27.11.2007 року ( а.с. 260-262),

- розписки за
автотранспортні послуги та бензин

Суд,
допитавши підсудних, які заперечують свою вину в скоєнні злочинів передбачених
ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України, їх
захисника ОСОБА_23, який підтримує клопотання
підсудних, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи,
керуючись ч.11 постанови ПВС України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову
практику у справах про хуліганство» згідно якої
«спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати
предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час
учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які
хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були
приготовлені винним для зазначеної мети», вважає, що вина підсудних в інкримінованих їм
злочинах доведена повністю як матеріалами кримінальної справи, так і доказами,
добутими в судовому засіданні, так як достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 чекаючи ОСОБА_3 на лавочці біля двору мали в руках заздалегідь
приготовлені штахетину та металеву ручка від колодязя.

Суд
вважає, що дії підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 вірно кваліфіковані працівниками
міліції під час досудового слідства за ст. 122 ч.1 КК України - нанесення
навмисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та за ст.. 296 ч.4 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю за допомогою предметів заздалегідь
приготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні міри покарання суд враховує той факт, що злочини вчинені
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. кваліфікується як тяжкий злочин та злочин середньої
тяжкості, особу підсудної ОСОБА_2, раніше не судимої, ніде не працюючої, яка за
місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню
дитину, особу підсудної ОСОБА_1, раніше не судимої, пенсіонерки, яка за місцем
проживання характеризується посередньо; пом'якшуючих для підсудних вину
обставин не встановлено, відсутність у ОСОБА_1 обтяжуючих вину обставин, для ОСОБА_2
обтяжуючою обставиною є скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Суд, враховуючи викладене, вважає, що виправлення та перевиховання
підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства.

При призначенні остаточної міри покарання суд вважає за необхідне
застосувати положення ч.1 ст.. 70 КК України - при сукупності злочинів
визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим.

Потерпілою
ОСОБА_3 по справі заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
матеріальних та моральних збитків : 2000 грн. - ліки, витрати на транспорт -
2148 грн., найомна праця - 200 грн., 6000 грн. моральна шкода, та 1700 грн.
витрати на юридичну допомогу, а всього просить стягнути 12048 грн.. Під час розгляду справи потерпіла змінила
позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, просить стягнути її в
розмірі 7000 грн.

Дослідивши
матеріали справи в частині підтвердження цивільного позову суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як в судовому засіданні
встановлено, що фактичні витрати на придбання ліків становлять 1021 грн.,
надання юридичної допомоги в сумі 1700 грн., матеріальні претензії про
відшкодування вартості бензину не можуть бути задоволені судом, так як ОСОБА_3
мала змогу самостійно рухатись, не була визнана такою, що потребує сторонньої
допомоги, тому вона мала змогу користуватись суспільним транспортом, рух якого
налагоджено в межах району та області, підтвердженням чого є білети на автобус,
надані ОСОБА_3 без зазначення мети поїздки. Сільськогосподарські роботи в сумі
200 грн. не знаходяться в безпосередньому причинному зв*язку із злочином і тому
не підлягають стягненню з підсудних.

В
частині стягнення моральної шкоди позов слід задовольнити частково в сумі 3000
грн., так як в судовому засіданні встановлено, що в результаті побиття ОСОБА_3
було завдано фізичного болю та страждань, які вона зазнала у зв*язку з
пошкодженням її лівої руки, на даний час діяльність кінцівки не відновилась і
потребує лікування у зв*язку із розривом ключично - акроміальної зв*язки.

Підстав
для застосування мір забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно
суду не надано.

Судових
витрат, речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, СУД, -

ВИНІС
ВИРОК :

ОСОБА_1визнати винною за ст.122 ч.1, ст..296 ч.4 КК України і
призначити їй покарання :

- за
ст..122 ч.1 КК України - 2 роки обмеження волі

- за ст..296 ч.4
КК України - 3 роки позбавлення волі

Застосувавши ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити у вигляді 3 років позбавлення волі. Застосувавши ст..75 КК України звільнити від
відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік.

В силу ст..76 ч.4 КК України зобов*язати засуджену ОСОБА_1 періодично
з*являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

ОСОБА_2 визнати винною за ст.122 ч.1, ст..296 ч.4 КК України і
призначити їй покарання :

- за
ст..122 ч.1 КК України - 2 роки обмеження волі

- за ст..296 ч.4
КК України - 4 роки позбавлення волі

Застосувавши ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити у вигляді 4 роки позбавлення волі. Застосувавши ст..75 КК України звільнити від
відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.

В силу ст..76 ч.4 КК України зобов*язати засуджену ОСОБА_2 періодично
з*являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Міру утримання
засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком чинності залишити підписку
про невиїзд.

Заявлений
цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 5721 грн. солідарно. В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений або внесено подання прокурора протягом 15 діб з
моменту його проголошення в кримінальну палату апеляційного суду Харківської
області через Зачепилівський районний
суд.

Головуючий