Справа № 495/540/15-к

ВИРОК
09.02.2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодово, Саратського району, Одеської області, громадянина України, солдата військової частини НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, повна загальна середня освіта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , кулеметника кулеметної групи гранатометно - кулеметного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок На виконання зазначеного Указу, 31 березня 2014 року солдат ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
31 березня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 134-ос солдат ОСОБА_5 призначено на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - дозиметриста 4 відділення інспекторів прикордонної служби) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » військової частини НОМЕР_1 .
01 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №355-оспризначений на посаду кулеметника кулеметної групи гранатометно-кулеметного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_6 (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_7 (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний:
· свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
· беззастережно виконувати накази командирів (начальників)
· виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
· виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
· неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
· сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
· вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
· дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Разом з тим, діючи на порушення наведених вимог законодавства, солдат ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:
29 серпня 2014 року солдату ОСОБА_5 було надано звільнення для збору речей для вибуття на польові збори, з якого 07 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 повинен був повернутись до військової частини НОМЕР_1 .
Проте, 07 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд.
26 січня 2015 року о 10 год. 00 хв. солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 з`явився до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно 01 вересня 2014 року він наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №355-оспризначений на посаду кулеметника кулеметної групи гранатометно-кулеметного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_6 (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_7 (I категорії) Державної прикордонної служби. 29 серпня 2014 року йому було надано звільнення для збору речей для вибуття на польові збори, з якого 07 вересня 2014 року він повинен був повернутись до військової частини НОМЕР_1 .
Проте, 07 вересня 2014 року він (обвинувачений ОСОБА_5 ) не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 407 ч.3 КК України тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, задовільну характеристику, що кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працює військовослужбовцем, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Суддя : ОСОБА_1