.
1 із 3 Провадження №1-КП/303/432/15
Справа №303/4651/15-к
Номер рядка статистичного звіту-55
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №1000083 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Береськ, Рожищевського району, Волинської області та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого за ч.3 ст.407 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 призваним за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діяннями скоює злочин, 19 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості прибути, незаконно та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 23 липня 2015 року, перебуваючи з 19 жовтня 2014 року поза розташуванням військової частини ПП НОМЕР_1 та проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.
Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 зобов`язаний с додержуватись вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.
Поряд з цим, відповідно до ст. ст. 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що для забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, військовослужбовців у службовий час зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

2 із 3
Органом досудового розслідування зазначені вище дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України(в редакції від 2001 року), при цьому обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому. Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.407 КК України
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
24 липня 2015 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 за ч.3 ст.407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені п.п. 2; 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Дана угода про визнання винуватості з обвинувальним актом надійшла до суду 28 липня 2015 року. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення ст. 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим є злочином середньої тяжкості. Потерпілих від злочину немає. Угода, сторонами укладена в період досудового слідства, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції ч.3 ст.407 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у позбавлення волі із застосування ст.ст.75,76 КК України допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

3 із 3
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.374,376,475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України (редакції 2001 року), за якою призначити йому покарання у виді трьох років року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину.
У відповідності пунктів 2,3 ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1