Дата документу Справа № 229/2588/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/177/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.129 ч.1 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001223, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, громадянина України, пенсіонера, освіта середня, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що він скоїв злочин вперше, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, він та його дружина є пенсіонерами, вчинений ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості та від його дій ніяких тяжких наслідків не настало, а потерпіла в судовому засіданні не наполягала на призначенні йому суворого покарання.

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ст.129 ч.1 КК України до 3 місяців арешту.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності не обирався.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 430,43 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, обвинувачений в апеляційній скарзі не зазначив про те, що він бажає брати участь у апеляційному суді, клопотань про відкладення розгляду справи від обвинуваченого та потерпілої не надійшло, апеляційний розгляд відповідно до ст.405 ч.4 КПК України здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 03 вересня 2014 року, приблизно, о 15 год. 30 хв. (більш точний час в ході досудового слідства не встановлено) знаходився в себе вдома за адресою АДРЕСА_1 , в цей час його дружина ОСОБА_9 вийшла на проїжджу частину дороги і, побачивши у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до останньої, стала виражатися нецензурною лайкою на її адресу, в результаті чого між жінками виникла словесна перепалка. Почувши, що жінки сваряться, ОСОБА_6 , відчувши раптово виниклу особисту неприязнь до ОСОБА_8 , зайшов до себе додому і взяв пістолет, який знаходився за його місцем проживання.

Далі ОСОБА_6 , діючи умисно, в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до воріт домоволодіння АДРЕСА_1 та почав висловлювати на адресу ОСОБА_8 погрози позбавити її життя, при цьому він, знаходячись в двох шагах від потерпілої та її чоловіка ОСОБА_10 , направив в її сторону пістолет, який знаходився у нього в правій руці, продовжуючи висловлювати в її адресу погрози позбавити потерпілу життя, що викликало у ОСОБА_8 реальні побоювання за своє життя, у зв`язку з можливістю її здійснення, враховуючи обставини та агресивну поведінку ОСОБА_6 .

Злочинні дії ОСОБА_6 були припинені чоловіком ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , який відібрав вищевказаний пістолет у ОСОБА_6 .

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій за ст.129 ч.1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується прохання обвинуваченого про зміну вироку і призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., оскільки призначене судом покарання є суворим і не відповідає тяжкості злочину та його особі, то з цими доводами колегія суддів не погоджується.

Так, відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст.66,67 КК України.

Як вбачається зі змісту вироку, суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 місяців арешту врахував, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до невеликої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно та відповідно до ст.67 КК України як обтяжуючу покарання обставиною визнав скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що при призначенні покарання суд не врахував, що потерпіла в судовому засіданні не наполягала на призначенні йому суворого покарання, не відповідають дійсності, оскільки в дебатах потерпіла наполягала на покаранні, однак питання стосовно виду та розміру покарання залишила на розсуд суду, що не свідчить про те, що потерпіла просила йому призначити не суворе покарання.

Не заслуговує на увагу і посилання ОСОБА_6 на те, що він та його дружина є пенсіонерами, тому ця обставина пом`якшує покарання.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений при розгляді кримінального провадження вину не визнав, більш того, навіть в апеляційній скарзі не висловив своє відношення до скоєного злочину, як то щире каяття, принесення вибачень перед потерпілою та ін., що свідчить про відсутність обставин, які згідно ст.69 КК України пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та які б давали можливість апеляційному суду перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим та таким, що не підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4