Провадження № 11-кп/779/51/2015
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 20 листопада 2014 року, згідно якого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комарів Галицького району Івано Франківської області, проживає АДРЕСА_1

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в

АДРЕСА_2 , де і проживає,

обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважає що судом при винесенні вироку не було враховано обставин, які пом`якшують його вину, а саме: щиросердечне каяття, повне визнання своєї провини, допомога слідству в розкритті даного злочину, а також те, що ним було повністю відшкодовано матеріальну шкоду потерпілим. Судом не було взято до уваги те, що він офіційно одружений і на утриманні має малолітню дитину, яка потребує постійної уваги та індивідуального навчання по стану здоров`я. Просить застосувати відносно нього ст. 69 КК України і призначити менш суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок щодо нього слід скасувати та призначити йому менш суворе покарання у зв`язку з тим, що він щиросердечно розкаявся у скоєному злочині, сприяв розкриттю злочину, відшкодував збитки і завдану шкоду потерпілим, які просили суд суворо його не карати. Просить застосувати до нього ст. 69 КК України та пом`якшити строк покарання.

За вироком суду ОСОБА_6 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого, остання судимість 29.02.2012 року Івано Франківським міським судом за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі ; 02.04.2014 року звільнений по відбутті строку покарання, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_7 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, остання судимість 27 жовтня 2011 року Галицьким районним судом Івано Франківської області за ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 16.04.2014 року звільнений по відбутті строку покарання, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказано рахувати з часу затримання з 13 липня 2014 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишено попередню тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь держави - 2508 (дві тисячі п`ятсот вісім) гривень 48 (сорок вісім) копійок витрат за проведення експертизи.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб вчинене повторно,за наступних обставин.

13.07. 2014 року близько 00 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді №3 будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, з метою таємного заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження серцевини врізного замка вхідних дверей, проникли в підсобне приміщення, звідки таємно викрали велосипед марки «Avanty Accord», вартість якого згідно висновку спеціаліста від 21.07.2014 року становить 1702 гривні, власником якого являється ОСОБА_10 та велосипед марки «Starter», вартість якого згідно висновку спеціаліста від 21.07.2014 року становить 1378 гривень, власником якого являється ОСОБА_11 . В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майном направилися за адресою: АДРЕСА_4 , де залишили викрадене.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися в підсобне приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки з корисливих спонукань, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, повторно, викрали велосипед марки «Ardis Force 26», вартість якого згідно висновку спеціаліста від 21.07.2014 року становить 1257 гривень, власником якого являється ОСОБА_12 та велосипед марки « Mongoose TYAX», вартість якого згідно висновку спеціаліста від 21.07.2014 року становить 3141 гривня, власником якого являється ОСОБА_13 . Після чого з викраденими велосипедом марки «Mongoose TYAX» ОСОБА_6 з місця події скрився, проте 13.07.2014 року о 06 год. 10 хв. був затриманий працівниками міліції поряд з будинком №5 по вул. Пулюя в м. Івано Франківську. ОСОБА_7 з викраденим велосипедом марки «Ardis Force 26» з місця події скрився, проте 13.07.2014 року о 07 год. 30 хв. був затриманий працівниками міліції поряд з будинком № 6 по вул. Карпатська в м. Івано Франківську.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданих апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по справі достовірних доказах і не оспорюється в апеляційних скаргах.

Призначаючи покарання обвинуваченим суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Тому на думку колегії суддів, доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в апеляційних скаргах про те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні обвинуваченими в апеляційних скаргах пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання : щире каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції було враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні одну малолітню дитину, думку потерпілих, які просять обвинувачених суворо не карати, їх характеристику. А також те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово судимі за вчинення аналогічних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не стали, що свідчить про їх стійку направленість на вчинення корисливих злочинів.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив мінімальне покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особам обвинувачених, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, як і не встановлено обставин для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення як необґрунтовані. Доводи апеляційних скарг поданих обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, та яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити - без задоволення, вирок Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженими у той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2