Справа №
Провадження №11-345/12
Головуючий у І інстанціїКічинська
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Ященко
УХВАЛА

Іменем України

«7 »березня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Габрієля В.О.

суддів - Ященко І.Ю., Миколюка О.В.

з участю прокурора - Тарасюк Т.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

виправданого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією ст. пом. Броварського міжрайонного прокурора Костенка Р.А. на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2011 року, яким

ОСОБА_4, 2.08.1976р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно ст. 89 КК України не судимого,

виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що 29.07.2006р. близько 14год.30хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння поблизу озера, розташованого в парку «Перемога»по вул. Гагаріна в м. Бровари Київської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та нормальних умов відпочинку, підійшов до компанії відпочиваючих і безпричинно, з хуліганських спонукань, почав чіплятися до них, ображаючи нецензурною лайкою. ОСОБА_2 почав заспокоювати ОСОБА_4 на що останній, тривало і вперто не припиняючи хуліганських дій і проявляючи особливу зухвалість, дістав із кишені заздалегідь заготовлений для спричинення тілесних ушкоджень розкладний ніж, наблизився до потерпілого та умисно наніс ним не менше трьох ударів у ділянки грудей і шиї, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді : проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з розвитком лівостороннього пневмоторакса, проникаючих колото-різаних поранень шиї та лівого плеча, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя в момент заподіяння.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_3 дружина ОСОБА_2 намагалась відтягнути ОСОБА_4 від чоловіка, обхопивши руками його обличчя, на що підсудний, не припиняючи хуліганських дій, направлених на тривале й вперте порушення громадського порядку, умисно вкусив її, заподіявши три вкушених поранення на пальцях правої кисті, які згідно із висновком судово-медичної експертизи №123/386 від 22.08.2006р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоровя.

Крім того, 29.07.2006р. близько 14год.30хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного спяніння біля озера в парку «Перемога»розташованого по вул. Гагаріна в м. Бровари Київської області, під час вчинення хуліганських дій умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, витяг з кишені розкладний ніж, лезом якого наніс три удари в область лівого передпліччя, шиї та грудної клітини ОСОБА_2, заподіявши проникаючі колото-різані поранення : грудної клітини зліва з розвитком лівостороннього пневмоторакса, шиї та лівого плеча, які що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння.

Виправдовуючи ОСОБА_4 за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України суд послався на відсутність в його діях складу вказаних злочинів та дійшов висновку про правомірність дій ОСОБА_4, який, на думку суду, знаходився в межах необхідної оборони, що виключає злочинність діяння і кримінальну відповідальність.

В апеляції прокурор, просив вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильності застосування кримінального закону та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, а справу повернути на новий судовий розгляд, оскільки судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а викладені у вироку висновки суду містять істотні суперечності.

Обґрунтовуючи апеляцію, апелянт вважає, що суд у вироку не навів обґрунтування в чому конкретно він вбачає «алогічність»показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та на підставі чого вбачає в їх послідовних показах «наявність змови між вказаними особами», не навів конкретні приклади розбіжностей у показах вказаних потерпілих та свідків, не провів аналіз показань решти свідків та не проаналізував розбіжності в показах інших свідків щодо обставин початку конфлікту та того чи втручався в бійку свідок ОСОБА_8, що на думку апелянта, спростовує твердження суду про те, що застосування ОСОБА_4 ножа для припинення посягання трьох осіб, стало наслідком побиття підсудного ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Крім того суд, зазначивши у вироку, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ОСОБА_4 знаходився в стані необхідної оборони, не взяв до уваги факт відсутності небезпеки для життя та здоровя ОСОБА_4 під час нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та те, що легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 було заподіяно після отримання потерпілим ударів ножем, заподіяних ОСОБА_4.

Також апелянт вказав, що суд в порушення вимог ст. 333 КПК України у вступній частині вироку не зазначив всіх прокурорів, які приймали участь в судових засіданнях, що є істотним порушенням вимог ст.ст. 261, 264 КПК України та порушенням прав, передбачених ст. 348 КПК України, а також в резолютивній частині вироку в порушення вимог ст.335 КПК України, не визначився з судовими витратами за проведення судово-криміналістичної експертизи.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник виправданого ОСОБА_4 просить вирок залишити без зміни посилаючись на необгрунтованість апеляції прокурора та законність і обгрунтованість вироку суду , оскільки, на його думку, суд ретельно дослідив та оцінив докази по справі, детально обгрунтував своє рішення стосовно виправдування ОСОБА_4.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора Тарасюк Т.В., яка підтримала апеляцію, пояснення потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, які поклалися на розсуд суду, пояснення виправданого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_1, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню з поверненням справи на додаткове розслідування з наступних підстав.

Доводи прокурора про незаконність вироку суду з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильністю застосування кримінального закону та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, на думку колегії суддів, є обгрунтованими.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1 ст.367 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Згідно ч.1 ст. 368 КПК України однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з»ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов»язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об»єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог п.1 ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону виконані не були, оскільки досудовим слідством під час розслідування справи були допущені однобічність і неповнота, не з»ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, чому суд не дав належної оцінки, а викладені у вироку суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, з пред»явленого ОСОБА_1 обвинувачення вбачається, що він вчинив хуліганські дії під час вчинення яких умисно наніс ОСОБА_2 ножем не менш трьох ударів у ділянки грудей і шиї заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з розвитком лівостороннього пневмоторакса, проникаючих колото-різаних поранень шиї та лівого плеча та умисно вкусив ОСОБА_3 за пальці, яка намагалася припинити хуліганські дії ОСОБА_1 відтягуючи його від ОСОБА_2 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров»я у вигляді трьох вкушених поранень на пальцях правої кисті.

Виправдовуючи ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів суд встановив інші обставини, а саме заподіяння ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень у межах необхідної оборони під час захисту від безпідставного й зухвалого побиття ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5

При цьому суд поклав в основу виправдувального вироку показання випраданого ОСОБА_1 та свідків : ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дані ними під час судового засідання не давши належної оцінки розбіжностям між показаннями вказаних осіб в судовому засіданні і на досудовому слідстві, що могло б суттєво вплинути на висновки суду.

Визнавши ж показання свідків зі сторони потерпілих : ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 алогічними та вказавши про наявність змови між свідками, суд не навів жодного обгрунтування своїх висновків.

Колегія суддів вважає, що як судом так і органами досудового слідства по справі допущена однобічність і неповнота, які суд не зміг усунути в судовому засіданні, оскільки не з»ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, органами досудового слідства не встановлені: хронологія подій, які відбувалися на місці події, мотив вчинення інкримінованих ОСОБА_1 злочинів, механізм та обставини заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2, не усунуті суперечності у показаннях встановлених свідків.

Посилання суду у вироку на те, що всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані є безпідставними.

При проведенні досудового слідства потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 показали, що тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_2 отримав під час конфлікту між ним та ОСОБА_4 без участі сторонніх осіб.

Крім того, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 , ОСОБА_9, ОСОБА_8 на досудовому слідстві показали, що конфлікт був продовжений з участю інших осіб, під час якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, при цьому свідки ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 показали, що потерпілий ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень вже знаходився без свідомості.

Незважаючи на наявність вказаних показань потерпілих, зазначених свідків та наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, органами досудового слідства не були з достатньою повнотою з»ясовані обставини подій, які відбувалися, не з»ясовані обставини того, як конфлікт, який розпочався між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 переріс у бійку, чи втручалися інші особи у бійку, і якщо так, то хто саме і в який момент, не з»ясовані обставини отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Висновок слідчого, який міститься у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи ( т.1 а.с. 219) про те, що всі тілесні ушкодження ОСОБА_4 були заподіяні потерпілим ОСОБА_2 суперечить показанням потерпілих та вищевказаних свідків, які органами досудового слідства належним чином не перевірені та їм не дана належна оцінка.

Встановлення хронології подій необхідно для встановлення дійсних обставин, які відбувалися та прийняття правильного рішення.

Також на думку колегії суддів, органами досудового слідства з належною повнотою не встановлений дійсний мотив нанесення ОСОБА_4 ОСОБА_2 ножових поранень, а висновок про хуліганський мотив органами досудового слідства зроблений без врахування показань як потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, так і свідків очевидців події, згідно яких між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виник конфлікт спровокований діями потерпілого.

Крім того, колегія суддів вважає, що належним чином невстановленим механізм та обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Так, з показань виправданого ОСОБА_4, вбачається, що ножові поранення потерпілому він можливо наніс під час того як відмахувався ножем під час нападу на нього потерпілим та свідками з його сторони.

Потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідок ОСОБА_6 навпаки показали, що ОСОБА_4 наніс удари ножем цілеспрямовано.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №140/212 від 11.09.2006р. ( т.1 а.с.153) всі поранення у потерпілого ОСОБА_2 є колото-різаними, одне з яких проникаюче, при цьому, визначаючи обставини виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого експерт взяв до уваги дані отримані при проведенні відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_2 і виправданого ОСОБА_4

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що відтворення обстановки та обставин події ( т.1 а.с. 134-135,137) проведені з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме ст.127 КПК України, оскільки при відтворенні була присутня лише одна понята ОСОБА_10-співмешканка ОСОБА_4, вона же свідок по справі, а інша особа вказана в протоколі як понята не була присутня під час слідчої дії і за адресою вказаною в протоколі, не проживала.

Тому колегія суддів вважає, що показання як виправданого ОСОБА_4 так і потерпілого ОСОБА_2 щодо механізму та обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень з достатньою повнотою не перевірені, в зв»язку з чим під час проведення додаткового розслідування з метою з»ясування зазначених обставин необхідно провести відтворення обстановки та обставин події на лише за участю потерпілого ОСОБА_2, виправданого ОСОБА_4, а також за участю інших безпосередніх очевидців події з обов»язковою участю експерта, за результатами яких провести додаткову судово-медичну експертизу для з»ясування механізму та обставин заподіяння потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу органів досудового слідства, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 140/212 ( т.1 а.с. 153) потерпілому ОСОБА_2 були заподіяні проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з розвитком лівостороннього пневмоторакса, та непроникаючі колото-різані поранення шиї, лівого плеча, в той час як в обвинувальному висновку вказані всі тілесні ушкодження як проникаючі.

Також в обвинувальному висновку номер висновку судово-медичної експертизи відновно потерпілого ОСОБА_2 та дата її проведення помилково зазначені як №127/385 від 30.08.2006р., в той час як висновок вказаної експертизи № 140/212 від 11.09.2006р.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки органами досудового слідства допущена істотна неповнота, вирок підлягає скасуванню, а справа поверненню прокуророві для проведення додаткового розслідування, під час якого слід розслідувати справу з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону усунувши вказану в ухвалі неповноту та провівши зазначені слідчі дії, провести інші слідчі дії, необхідність проведення яких може виникнути під час проведення додаткового розслідування, і, в залежності від встановленого прийняти законне і обгрунтоване рішення по справі.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляцію ст. пом. Броварського міжрайонного прокурора задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а кримінальну справу повернути Броварському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Судді підписи