Справа № 573/719/15-к
Номер провадження 1-кп/573/58/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження №1-кп/573/58/15, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 лютого 2015 року за №0000061 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, неодруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31 січня 2015 року близько 23 години в кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_4 , під час спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_5 .

В ході сварки, в той час, коли ОСОБА_5 сидів на дивані, ОСОБА_4 з метою спричинення тілесних ушкоджень схопив зі столу, який знаходився поруч із диваном, ніж «колій» і умисно наніс ним ОСОБА_5 7 ударів, а саме: 4 удари в ділянку грудної клітки та 3 удари в ділянку лівого плеча, після чого викинув ніж на грубу.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рани по середньопахвинній лінії зліва в ділянці V міжребер`я, двох ран по середньопахвинній лінії зліва на рівні VІІІ ребра та трьох ран нижньої третини лівого плеча.

В хірургічному відділенні ОСОБА_5 встановлено діагноз: «Проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням нижньої долі лівої легені. Проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки без пошкодження внутрішніх органів», які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 31 січня 2015 року близько 23 години, знаходячись в кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв між ним та його батьком ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої останній став чіплятися до нього з приводу того, як він топить грубу. Оскільки між ним і батьком протягом останніх трьох років склалися неприязні стосунки, він вирішив налякати його, завдавши фізичного болю. З метою нанесення тілесних ушкоджень, він схопив ніж «колій», що лежав на столі, і наніс ним батьку, який сидів на дивані біля груби, сім ударів в ділянку грудної клітини та лівого плеча, після чого викинув ніж на грубу і викликав швидку допомогу.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину і встановленню істини в справі.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є напівсиротою, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, його молодий вік, а також те, що він з метою запобігання настання тяжких наслідків викликав потерпілому швидку допомогу.

Думку потерпілого ОСОБА_5 , який подав до суду письмову заяву про те, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , в ході судового засідання не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України з випробовуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Крім цього, прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області заявив до ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення 6 784 грн. 87 коп. за лікування потерпілого від злочину, який обвинувачений визнав повністю.

Суд вважає, що позов прокурора про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 6 784 грн. 87 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки саме така сума була витрачена на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 у хірургічному відділенні районної лікарні, про що свідчить відповідна довідка Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» (а. с. 20).

Під час проведення досудового розслідування проводилася судова дактилоскопічна експертиза, витрати за проведення якої становлять 691 грн. 20 коп.

Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави, проти чого обвинувачений не заперечував (а. с. 37).

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази:

- речовину бурого кольору, контрольний зразок речовини бурого кольору, полотенце, наволочку з подушки, ніж, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, знищити;

- одяг підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: куртку чорного кольору, шапку сірого кольору, штани спортивні, водолазку, светр сірого кольору та бурки, повернути останньому як власнику;

- светр чорний синтетичний, светр зеленого кольору та майку в смуги, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, повернути власнику - потерпілому ОСОБА_5 ;

- 4 сліди пальців рук залишити в матеріалах досудового кримінального провадження (а. с. 38-39 ).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підстав п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 691 (шістсот дев`яносто одну) гривню 20 копійок за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області 6 784 (шість тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок за лікування потерпілого.

Речові докази:

- речовину бурого кольору, контрольний зразок речовини бурого кольору, полотенце, наволочку з подушки, ніж, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, знищити;

- куртку чорного кольору, шапку сірого кольору, штани спортивні, водолазку, светр сірого кольору та бурки - повернути ОСОБА_4 ;

- светр чорний синтетичний, светр зеленого кольору та майку в смуги - повернути власнику - ОСОБА_5 ;

- 4 сліди пальців рук залишити в матеріалах досудового кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: