У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні 8 лютого 2007
року в м.
Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2006
року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючу судимості,

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки
позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України її звільнено від відбування
покарання з випробуванням на два роки і покладено обов'язки, передбачені п. п.
2 і 3 ст. 76 КК України.

Постановлено
стягнути з законного представника неповнолітньої засудженої ОСОБА_1 на користь
потерпілого 1.108 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Суд визнав
ОСОБА_1 винуватою у тому, що вона 11 вересня 2005 року, перебуваючи в кабінеті
НОМЕР_1середньої школи НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1, вчинила крадіжку мобільного телефону “Нокія-1100” зі стартовим
пакетом “ЮМС”, чим заподіяла ОСОБА_2 шкоду
на суму 560 грн.

Крім того, 20
грудня 2005 року ОСОБА_1 разом зОСОБА_3, яка не досягла віку для притягнення до
кримінальної відповідальності, вдерлися до будинку ОСОБА_2, АДРЕСА_2, вчинили
крадіжку майна потерпілого на суму 578 грн.

В апеляційному
порядку справа не переглядалася.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок і направити справу щодо
ОСОБА_1 на новий судовий розгляд.
Твердить, що суд, неправильно застосував кримінальний закон, виключивши з
обвинувачення засудженої ч. 1 ст. 185 КК України як зайву, та кваліфікуючи при
цьому її злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України, безпідставно не вказав на
кваліфікуючу ознаку “крадіжка, вчинена повторно”.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено, матеріалами справи доведена

Сама засуджена
під час допитів на досудовому слідстві і в суді визнавала свою вину і детально
розповідала, де, коли, з ким і за яких обставин вона вчинила крадіжки майна
ОСОБА_2

Виходячи з цього
та беручи до уваги, що учасники судового розгляду, у тому числі засуджена
ОСОБА_1, не оспорювали доказів стосовно фактичних обставин справи і розміру
викраденого майна та правильно розуміли зміст цих обставин, і переконавшись у
добровільності й істинності їхніх позицій, місцевий суд, роз'яснивши їм суть
положень ст. 299 КПК України, розглянув справу за цією процедурою.

Кваліфікація
злочинних дій засудженої за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною і в колегії
суддів сумніву не викликає.

Покарання ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами закону.

Будь-яких
даних щодо порушення судом матеріального або процесуального закону, які були б
підставою для скасування вироку, не виявлено.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів не знаходить підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384
КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити
прокурору в задоволенні касаційного подання.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Жук В.Г.