Справа № 458/622/15-к
1-кп/458/80/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючої, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , із участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в місті Турці кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золочів Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, раніше несудимий, неодружений, дітей не має, депутатом не є,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,
встановив:
Підсудний ОСОБА_5 30.05.2015 року умисно, не маючи на те передбаченого законного дозволу на здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з корисливих мотивів та з метою одержання прибутку здійснював операції з металобрухтом у формі купівлі, а саме: прибувши у село Карпатське Турківського району Львівської області на автомобілі марки ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 , придбав металеві конструкції у жителів цього села, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вагою 340 кг за відповідну грошову винагороду, а також не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на здійснення операцій з металобрухтом, одержання якого передбачено законодавством, тобто здійснював свою діяльність всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", Закону України "Про металобрухт", наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 183 від 31.10.2011 року "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів".
Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 213 Кримінального кодексу України, оскільки він здійснював операції з брухтом металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання яких передбачено законодавством.
18 червня 2015 року між прокурором прокуратури Турківського району Львівської області ОСОБА_8 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 213 КК України; підозрюваний повністю визнав свою винуватість та зобов`язався під час судового розгляду у обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у вчиненні даного злочину та сприяти його розслідуванню. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: один рік обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України та звільненням від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо ОСОБА_5 не вчинить нового злочину, буде повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання. Також отримана згода підозрюваного на призначення цього покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор прокуратури Турківського району Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
У судовому засіданні обвинувачений просить угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгоджених виду та розміру покарання та конфіскації в дохід держави речових доказів.
В судовому засідання адвокат ОСОБА_4 просить затвердити угоду.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винним, згідно з ч. 1 ст. 263 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення допиту обвинуваченого переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості; характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим; цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди правову допомогу підозрюваному ОСОБА_5 надавав адвокат ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди та про можливість затвердження угоди від 18.06.2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 і підозрюваним на той час ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд ухвалив:
Затвердити угоду від 18 червня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Турківського району Львівської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 213 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
В силу ст.ст. 75,76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину, буде повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Речові докази по справі: металевий швелер, металевий бензинний бак, двигун до автомобіля ВАЗ 2101, на якому на корпусі є номер НОМЕР_2 , дві лапи з прикріпленими амортизаторами, глушник до автомобіля, передня балка з подушками до двигуна, частина балки, частина бляхи з багажника, один передній бампер, два задні бампери, задня права дверка, яка пошкоджена; задня ліва дверка; кришка переднього капоту, кришка заднього багажника, супор тормозний, тормозні колодки, корпус стартера, барабан до колеса, чотири спружини до автомобіля, болти, механічну вагу до 20 кг для домашнього використання, - конфіскувати в дохід держави.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуюча -