ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5446/14-к
Провадження № 1-кп/210/272/15

"17" червня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001072 від 21 квітня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селенгінськ Кабанського району Бурятія, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, мешкав за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 06 квітня 2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6-ти місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 п. 2,3,4 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки. За постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2012 року відмінено випробувальний термін та направлено в місця позбавлення волі на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 03 квітня 2014 року за ухвалою Бердянського міськрайсуду від 26 березня 2014 року, ст.81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяця; 2) 22 квітня 2015 року Центральним-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України до 4-х місяців арешту;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження, які беруть участь в судовому розгляді: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений, ОСОБА_5 , 18 квітня 2014 року, близько о 22:00 годині, перебуваючи в дворі будинку №6 по вул. Бородіна в м. Кривому Розі, побачив як у ОСОБА_7 з одягненої на ньому куртки випав належний ОСОБА_7 мобільний телефон.
Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи повторно, скориставшись тим, що присутні не звертали на нього увагу, підняв з землі, тобто таємно викрав, належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки LG Optimus L7P-715 чорного кольору, вартістю 1888 гривень, з двома сім-картками 1. НОМЕР_1 , вартістю 25 гривень, 2. 068-896-72-85 вартістю 25 гривень, з чохлом вартістю 104 гривень, та в подальшому з місця вчиненого злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майновий збиток в сумі 2042 гривні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, не заперечуючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, та пояснив про обставини справи як описано вище. Прохав суворо не карати, щиро кається у вчиненому.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений, звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази провини, в тому числі допитувати свідків, досліджувати висновки експертиз, допитувати експертів, немає ніякої потреби.

З урахуванням думки обвинуваченого, позиції прокурора, захисника щодо застосування вимог ч.3 ст.349 КПК України, та враховуючи згоду обвинуваченого на застосування ч. 3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують усі учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме щодо: часу, місця, обстановки, способу, мотиву та мети вчинення злочинних дій, форми вини, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються речових доказів, та які характеризують особу обвинуваченого.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Керуючись вимогами ст. 65, 50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, раніше судимий, у тому числі й за злочини проти власності, офіційно не працевлаштований, не має місця реєстрації,за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога, однак перебував під наглядом у лікаря психіатра з приводу змішаного розладу емоцій та поведінки, порушення психологічного розвитку, знятий з обліку в 2011року; згідно з акту судово-психіатричного експерта якими-небудь психічними захворюваннями не страждає, виявляє психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, психостимуляторів, без синдрому залежності, з шкідливими наслідками, і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в застосуванні заходів медичного характеру не потребує, вину визнає повністю, щиро кається, активно сприяв на досудовому розслідуванні, завдана матеріальна шкода відшкодована під час досудового розслідування.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, враховуючи наявність не знятих та непогашених судимостей, тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачений 22 квітня 2015 року був засуджений Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України до 4-х місяців арешту.

Крім того, при призначенні остаточної міри покарання, суд застосовує ч. 1, 5 ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин за ч. 2 ст. 185 КК України під час умовно-дострокового звільнення за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2012 року. Тому до призначеного покарання суд вважає за необхідне частково приєднати не відбуте покарання за цим вироком, а саме у вигляді одного місяця.
Суд, керуючись ст.ст. 65, 50 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому, з урахуванням ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України, слід відраховувати з 03 березня 2015 року, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, відбуте покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1-го (одного) року 6-ти (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України від 22 квітня 2015 року поглинути покаранням за даним вироком та визначити покарання ОСОБА_8 у вигляді 1-го (одного) року 6-ти (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2012 року у вигляді одного місяця та визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у вигляді 1-го (одного) року 7-ми (семи) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 ч. 5 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 03 березня 2015 року.

Речові докази: мобільний телефон марки LG Optimus L7P-715, ІМЕІ 1. НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 переданий на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_7 залишити у володінні та розпорядженні останнього.

Матеріали кримінального провадження № 0001072 від 21.04.2014 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/5446/14-к, провадження № 1-КП/210/272/15.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1