Вирок

Іменем України

09 вересня 2013 року

Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці Я.С.,

за участю прокурора Маслій В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне
обвинувальний акт по кримінальному
провадженню № 0001456 відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
освіта середня технічна,
військовозобов'язаного, офіційно
працюючого в ПП "Борисенко", одруженого,
маючого на утриманні малолітнього сина
інваліда, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_1, раніше судимого 04.02.2003 року
Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.5, 70
ч.1 КК України до 7 років позбавлення
волі з конфіскацією майна. Звільненого
з Дніпропетровської ІК-89 16.04.2008 року
умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 7
днів за постановою Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11.04.2008 року на підставі ст.81 КК України,

обвинуваченого у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185
КК України,

встановив:

ОСОБА_3, будучи раніше судимим за
корисливі злочини і маючи не зняту і не
погашену судимість, на шлях
виправлення не став і повторно скоїв
умисні корисливі злочини при наступних
обставинах.

Так, 01 лютого 2011 року між ним і фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1
(далі ПП ОСОБА_4) укладено Трудовий
договір, зареєстрований в той же день
під № 9 в Кіровському районному
центрі зайнятості м. Дніпропетровська,
на підставі якого ПП ОСОБА_4 видано
наказ № 1/02-11 від 01 лютого 2011 про прийом
ОСОБА_3 на роботу на посаду менеджера по
збуту.

02 лютого 2011 з метою забезпечення
збереження матеріальних цінностей, що
належать ПП ОСОБА_4 , між нею і ОСОБА_3
укладено Договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність і в цей же день
підсудний під розпис ознайомлений з
інструкцією менеджера по збуту
(начальника складу) ПП ОСОБА_4

У період часу з 15 серпня 2011 року по 02
квітня 2012, точні дата і час органом
досудового слідства не встановлено,
ОСОБА_3, працюючи на посаді менеджера зі
збуту (начальника складу) ПП ОСОБА_4 і
будучи матеріально відповідальною
особою, маючи умисел, спрямований на
присвоєння ввіреного йому майна, що
належить ПП ОСОБА_4, перебуваючи на
території складу, розташованого по
АДРЕСА_2, діючи умисно, в порушення
договору про повну матеріальну
відповідальність і своєї посадової
інструкції, здійснюючи злочин
повторно, з корисливих мотивів,
привласнив майно ПП ОСОБА_4, яке
перебувало в її віданні, а саме:

- кондиціонер DAIKO daiko-12 в кількості 25 шт.,
на загальну суму 50000 грн., які згодом
звернув на свою користь, а виручені
гроші витратив на власні потреби.

У результаті умисних протиправних дій
підсудного ОСОБА_1 потерпілої ОСОБА_4
завдано матеріальної шкоди на суму 50000
грн., що в 250 рази перевищує
неоподатковуваний податком мінімум
доходів громадян і є великим розміром.

Крім того, 16 листопада 2011 року, точні
дата і час органом досудового слідства
не встановлено, ОСОБА_1, працюючи на
посаді менеджера зі збуту (начальника
складу) ПП ОСОБА_4 і будучи матеріально
відповідальною особою, маючи умисел ,
спрямований на присвоєння ввіреного
йому майна, що належить ПП ОСОБА_4,
перебуваючи на території складу,
розташованого по АДРЕСА_2, діючи умисно,
в порушення договору про повну
матеріальну відповідальність і своєї
посадової інструкції, отримавши від ПП
ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 10000 грн.
в якості передоплати за кондиціонери
"DAIKO daiko -12" у кількості 20 штук, які,
здійснюючи злочин повторно, з
корисливих мотивів, надалі мав намір
звернути на свою користь і реалізувати,
а виручені гроші витратити на власні
потреби, однак, з причин, не залежних
від його волі, не вчинив всіх дій, які
вважав необхідними для доведення
злочину до кінця.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою провину визнав повністю, у
вчиненому злочині щиросердно покаявся
і просить суворо не карати та зазначив,
що цивільний позов заявлений
потерпілою визнає повністю, і пояснив,
що дійсно зі складу ПП ОСОБА_4, де він
працював на посаді менеджера зі збуту
(начальника складу) ПП ОСОБА_4, восени 2011
року продав ОСОБА_5 25 кондиціонерів
приблизно за 50000 грн. Які через збіг
тяжких сімейних обставин витратив на
лікування дружини і дитини інваліда
дитинства 1 групи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні
зазначених судом діянь
підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка в
судовому засіданні пояснила про те, що
вона є приватним підприємцем і
займається продажем побутових
кондиціонерів. 01.02.2011 року за трудовим
договором вона прийняла до себе на
роботу ОСОБА_1 менеджером зі збуту
(начальником складу). 02.02.2011 року між нею
та ОСОБА_1 було укладено Договір про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність і в цей же день ОСОБА_1
під розпис ознайомився з інструкцією
менеджера по збуту - начальника складу.
Офіс її підприємства знаходиться по
АДРЕСА_3, а склад, по АДРЕСА_2, де і
знаходилося робоче місце ОСОБА_1 На
цьому складі зберігалися належні їй
кондиціонери різних моделей, а також
перебували на відповідальному
зберіганні кондиціонери "DAIKO -12". 02.04.2012
року вона попросила свого компаньйона
ОСОБА_6 поїхати на склад та перевірити
наявність кондиціонерів. Після
прибуття на склад ОСОБА_6 виявила
недостачу кондиціонерів, після чого
запропонувала ОСОБА_1 проїхати з нею в
офіс для з'ясування ситуації. Однак
ОСОБА_1, який пообіцяв знайти всі зниклі
кондиціонери, через деякий час втік зі
складу, перестрибнувши через паркан. В
результаті було встановлено недостачу
кондиціонерів в кількості 25 штук на
загальну суму 50000 грн., про що вона
повідомила в правоохоронні органи.
Діями ОСОБА_1 їй завдано матеріальної
шкоди в зазначеному розмірі і цю суму
вона просить стягнути на її користь з
обвинуваченого.

Переконавшись у правильному розумінні
обвинуваченим змісту обставин
кримінального правопорушення та
добровільності його позиції, а також
розґяснивши передбачені частиною 3
статті 349 КПК процесуальні наслідки
визнання таких обставин, суд приходить
до висновку про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому
діянь, і його умисні дії по першому
епізоду, що виразилися в таємному
викраденні чужого майна (крадіжка), яке
перебувало в її віданні, в особливо
великих розмірах, кваліфікує за ч.3 ст.185
КК України, по другому епізоду, у замаху
на вчинення злочину, що є незакінченим
з причин, які не залежали від її волі, не
вчинила усіх дій, які вважала
необхідними для доведення злочину до
кінця, кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК
України.

При визначенні виду й міри
покарання, суд враховує характер і
ступінь тяжкості скоєного злочину,
обставини справи й особу ОСОБА_1, -
раніше судимий, має на утриманні
малолітнього сина інваліда, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, задовільно
характеризується за місцем утримання в
СІЗО м. Дніпропетровська, та за місцем
проживання на момент арешту, на обліку
у лікарів психіатра та нарколога не
перебуває.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
суд вважає, щире каяття, повне визнання
вини.

Обставинами, що обтяжують покарання,
суд вважає, вчинення злочину повторно
та рецидив злочину.

Виходячи із загальних засад
призначення покарання, передбачених
ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням
обставин справи і особи ОСОБА_1, суд
погоджується з представником
державного обвинувачення про вид і
міру покарання, і вважає за необхідне
призначити покарання у вигляді
позбавлення волі, міркуючи, що таке
покарання буде відповідати вчиненому
обвинуваченим злочину й достатнім для
його виправлення.

Цивільний позов заявлений потерпілою
ОСОБА_4 відповідно до ст. 1166 ЦК України,
задовольнити в повному обсязі,
стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 50000 грн. 00 коп.

Долю речових доказів, суд вирішує
згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185
КК України та призначити йому
покарання

- за ч.3 ст.185 КК України позбавлення
волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
позбавлення волі строком на 2
(роки)роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за
сукупності злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим,
призначити покарання ОСОБА_1 у вигляді
позбавлення волі, строком на 4 (чотири)
роки.

До набрання вирока законної сили,
запобіжний захід відносно ОСОБА_1
залишити не змінним, у вигляді тримання
під вартою.

Строк відбування покарання
обчислювати з моменту затримання, а
саме з 14 травня 2012 року.

Цивільний позов задовольнити в повному
обсязі, стягнути з обвинуваченого
ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 50000 (п'ятдесят
тисяч) грн. 00 коп.

Речові докази, а саме: розписку
написану обвинуваченим ОСОБА_1. яка
долучена до матеріалів кримінального
провадження - після набрання вироком
законної сили, зберігати в матеріалах
справи.

На вирок сторонами може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом 30 діб з моменту його
проголошення.

Суддя О.Л.
Воздвиженський