Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/1246/14-к
Номер провадження: 1-кп/511/12/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001199, яке внесено до ЄРДР 28.07.2013 року, що надійшов від прокуратури Роздільнянського району Одеської області за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого (в силу ст.89 КК України),

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні сина 2000 року народження, який проживає в АДРЕСА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_4 , раніше судимого: 17.05.2011 Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки (вирок набрав чинності 01.06.2011). Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.07.2013 за ч.2 ст.190 КК України до штрафу 1700 грн. (вирок набрав чинності 02.08.2013)

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні доньку 2007 року народження, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_5 , раніше не судимого:

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :
28.07.2013 року, приблизно о 04:00 годині, обвинувачений ОСОБА_9 , разом із обвинуваченим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті продовжити вживання спиртного прибули до будинку АДРЕСА_6 , який знаходиться у правомірному користуванні ОСОБА_14 і в якому разом із ОСОБА_14 проживає її співмешканець ОСОБА_15 .

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до вхідних дверей цього будинку, стуком у вікно розбудили ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а коли ОСОБА_15 відкрив вхідні двері будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запропонували йому впустити їх до приміщення будинку для вживання спиртного.

ОСОБА_15 обурився діями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , і не дозволив пройти всередину будинку. Правомірний користувач вказаним житлом ОСОБА_14 , перебуваючи у будинку, спостерігала за діями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 і не давала дозволу увійти їм всередину будинку.

Проте, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , без дозволу правомірного користувача ОСОБА_14 , приблизно о 04:00 годині увійшли всередину будинку, порушивши недоторканість житла ОСОБА_14 .

Обурення ОСОБА_15 діями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 визвало суперечку між ОСОБА_15 з однієї сторони і ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з іншої сторони.

Під час суперечки вони утрьох вийшли з приміщення будинку на поріг біля вхідних дверей будинку.

До них підійшов ОСОБА_11 , який у той час знаходився у дворі будинку АДРЕСА_6 .

ОСОБА_11 втрутився у суперечку між ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що мало наслідком висловлення образи з боку ОСОБА_15 на адресу ОСОБА_11 .

У відповідь на образу ОСОБА_15 , ОСОБА_11 взяв своєю рукою за шию ОСОБА_15 і різко потягнув ОСОБА_15 на себе, поваливши його на землю у дворі будинку АДРЕСА_6 . Між ними зав`язалася боротьба, під час якої ОСОБА_11 навмисно наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_15 , внаслідок цього удару ОСОБА_15 було зламано щелепу.

Згідно висновку № 302 від 08.10.2013 судово-медичного експерта Роздільнянського районного відділення судово-медичних експертиз, у ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області спинки носа та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому в області лівого кута нижньої щелепи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, спричинені 28.07.2013 і не виключається, що від удару взутою ногою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, та суду пояснив, що вночі 28 липня 2013 року вони втрьох, він, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , якого вони зустріли на Привокзальній площі, за пропозицією ОСОБА_10 поїхали на автомобілі до БМП, де проживає ОСОБА_15 . Під`їхавши до БМП, він та ОСОБА_16 вийшли з машини, і направились до будинку АДРЕСА_7 . ОСОБА_17 залишився біля машини. Підійшовши до будинку, ОСОБА_16 постукав у вікно, в хаті увімкнулося світло і через декілька хвилин на порозі показався ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_16 сказав «що це він», то ОСОБА_18 повернувся в хату і через хвилину вийшов на поріг будинку. ОСОБА_18 запитав, чому так пізно прийшли, на що ОСОБА_16 йому відповів, що він сам його запрошував у любий час доби. Потім на порозі дома показалася дружина ОСОБА_18 , яка не хотіла впускати їх до хати. В той час до будинку підійшов ОСОБА_19 , який направився до них. Чуйкін побачивши ОСОБА_20 , почав сваритися та виражатися нецензурною бранню на адресу ОСОБА_20 . ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_18 і схопив його за шию, після чого вони разом повалилися на землю. Він крикнув ОСОБА_20 , щоб той припинив і пішов до машини. Коли ОСОБА_18 піднявся з полу він тримався за щелепу і направився в хату, а він разом із ОСОБА_16 пішли за ним, де в приміщенні веранди запропонували відвезти його до лікарні. Чуйкін від допомоги відмовився, сказав що все гаразд, і вони повернулися разом до машини де їх вже чекав ОСОБА_17 . Також обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що до кімнати в будинку він не заходив, розмовляв з ОСОБА_18 тільки в приміщенні веранди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав і суду надав покази повністю ідентичні показам обвинуваченого ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що він в ніч з 27 на 28 липня 2013 року на Привокзальній площі зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими разом поїхали до місця мешкання ОСОБА_15 . Під`їхавши до БМП, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з машини та направились до будинку ОСОБА_18 , а він залишився в автомобілі. Через декілька хвилин він підійшов до будинка ОСОБА_18 і побачив, що хлопці між собою сваряться. В той час коли ОСОБА_18 помітив його, і став виражаться нецензурною лайкою на його адресу, він підійшов до ОСОБА_18 і схопив його за шию, після чого вони разом повалилися на землю. Вважає, що їз-за того що вони разом повалилися на землю і декілька хвилин знаходилися в бійки, він міг своїми діями спричинити ОСОБА_15 вказані тілесні ушкодження, оскільки, він бачив, що піднявшись з полу, ОСОБА_18 тримався за щелепу.

Таким чином, в своїх показах обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю заперечували свою причетність до незаконного проникнення до житла ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечують свою вину з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Доводи обвинувачених що недоторканість житла потерпілих не могла бути порушена ними тільки із-за того, що вони зайшли в слід за ОСОБА_15 в приміщення веранди, судом не приймаються, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, факт проникнення 28.07.2013 року о 04:00 год. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в квартиру АДРЕСА_8 підтверджується заявою на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 29.07.2013р. яка власноруч написана ОСОБА_14 (а.к.п.108);

Згідно поквартирної картки, в квартирі АДРЕСА_8 проживає ОСОБА_14 , 1988 р.н., ОСОБА_23 , 2008 р.н., ОСОБА_24 , 2010 р.н. (а.к.п.109);

З протоколів огляду місця події з фототаблицями від 30.07.2013 та 26.08.2013 року вбачається, що вхід у приміщення квартири АДРЕСА_8 здійснюється через металеві двері чорного кольору, за дверима знаходиться кімната, де знаходяться побутові речі, з правої сторони розміщені двері, які ведуть до іншої кімнати …(а.к.п.111-115, 118-123).

Що стосується епізоду нанесення обвинуваченим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , судом було досліджено висновок судово-медичного експерта Роздільнянського районного відділення судово-медичних експертиз № 302 від 08.10.2013, згідно якого у ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області спинки носа та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому в області лівого кута нижньої щелепи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, спричинені 28.07.2013 (а.к.п. 176-177).

Також допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 повністю підтвердив свій висновок № 302 від 08.10.2013 і зазначив, що тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому в області лівого кута нижньої щелепи, які були виявлені у потерпілого ОСОБА_15 могли бути спричинені 28.07.2013 від удару тупим предметом, якою могла бути обутая нога, кулак руки та інше, а тому суд визнає зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_11 .

Потерпілі по справі - ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в судові засідання не з`являлися, показів суду не надавали, але аналізуючи докази по справі, суд вважає, що заява потерпілої ОСОБА_14 є загальним доказом того, що діями обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було порушено її конституційне право, як громадянина на недоторканність житла, що прямо передбачено статтею 30 Конституції України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 10 від 6 листопада 2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; з використанням підроблених документів тощо). Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати в цьому місці.

Суд вважає, що наявність зареєстрованої в ЄРДР заяви ОСОБА_14 , прямо передбачає, що добровільної згоди на проникнення у житло ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від господарки будинку не отримували.

Також в вищезазначеній Постанові роз`яснено, що під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

В судовому засіданні обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечували того, що вони пройшли за ОСОБА_15 в приміщення веранди.

Таким чином, суд дослідивши, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку що вина обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 доведена повністю. Кваліфікація дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканності житла, а кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч.1 ст.122, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження - є правильною.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_11 ,, суд визнає його щире каяття. Що стосується помякшувальних обставин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд враховує їх каяття під час вустиупів у судових дебатах.

Крім того, судом враховується, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем мешкання характеризуються позитивно (а.к.п.143,144,145) на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають (а.к.п.140,141,142).

Суд також враховує те, що у обвинуваченого ОСОБА_11 знаходиться на утриманні неповнолітня донька, ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.к.п.185).

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинів, наведених даних про особистості обвинувачених та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи їх щире каяття у вчиненому, суд приходить до висновку, що обвинуваченимОСОБА_9 , та ОСОБА_10 доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ст.162 ч.1 КК України у вигляді штрафу, обвинуваченому ОСОБА_11 , суд ввжає необхідним обрати покарання, передбачене санкцією ст.122 ч.1 КК України у виді обмеження волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України. На думку суду такі покарання є достатніми для виправлення останніх та попередження нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисний злочин середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. №1185-VII, на день набрання чинності вказаним Законом мав дитину, 2007 р.н., якій не виповнилося 18 років, та він не позбавлений батьківських прав, заявив клопотання та в порядку, передбаченому ст. 9 зазначеного Закону, надав суду свою згоду про застосування відносно нього амністії, суд приходить до висновку, що він на підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. №1185-VII підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази не приєднувались, запобіжні заходи обвинуваченим не обиралися.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. №1185-VII, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст..162 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) грн.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст..162 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) грн.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язок, передбачений п.4 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Звільнити засудженого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про Амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року №1185-VII.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3