Красноокнянський районний суд
Справа № 506/1145/13-к
провадження № 1-кп/506/26/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2013р.смт.Красні Окни

Красноокнянський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Криворучка П.В.,

при секретарі
Яцькову О.В.,

за участю сторін
кримінального провадження:

обвинувачення -
прокурора Петросяна Н.А.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисту - обвинуваченого ОСОБА_2,
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.Красні
Окни, кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 23.03.2013р. за №0000144, про
обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Чорна, Красноокнянського

району Одеської
області, зареєстрованого та

проживаючого в
АДРЕСА_1, українця,

громадянина України,
з середньою освітою, одруженого,

маючого на утриманні
двох малолітніх дітей, працюючого

оператором газової
опальні Красноокнянської ЦРЛ,

матеріальне
становище та стан здоров'я задовільні,
раніше

не судимого, у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185
КК України, -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_2 обвинувачується в тім, що
22.03.2013р. в денний час, побачивши на
АДРЕСА_2, бетонні плитки, встановлені в
якості доріжки напроти житлового
будинку НОМЕР_1, належного гр.ОСОБА_1,
вирішив їх викрасти. Реалізовуючи свій
злочинний намір на таємне викрадення
чужого майна, він о 23.00 годині того ж
дня, із корисливих мотивів, з метою
особистого збагачення, скориставшись
відсутністю сторонніх осіб, шляхом
вільного доступу, таємно викрав 25 штук
бетонних плиток, розмірами 35х35см.,
товщиною 6см., по ціні 30грн. за одну
штуку, загальною вартістю 750грн.,
завдавши матеріальних збитків
потерпілому ОСОБА_1 на зазначену суму.

Викраденим майном ОСОБА_2 в подальшому
розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у
вчиненні кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК
України, по кваліфікуючим ознакам -
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_1 надали
суду для затвердження угоду про
примирення, згідно якої, обвинувачений
беззаперечно визнає обвинувачення в
обсязі пред'явленої йому підозри, а
потерпілий погоджується, у
відповідності до ч.4 ст.74 КК України, на
звільнення обвинуваченого від
покарання, у зв'язку з його бездоганною
поведінкою та сумлінним ставленням до
праці.

Прокурор та захисник висловили думки
про можливість затвердження угоди про
примирення.

Обвинувачений ОСОБА_2 також заявив
суду, що розуміє надані йому законом
права та наслідки укладення і
затвердження угоди про примирення,
визначені ст.473 КПК України, характер
пред'явленого обвинувачення та
наполягав на затвердженні угоди про
примирення.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні
повідомив про те, що йому зрозумілі
наслідки затвердження угоди про
примирення, визначені ст.473 КПК України,
та просив затвердити зазначену угоду.

Вивчивши зміст угоди про примирення,
заслухавши думки учасників судового
провадження по вказаній угоді та
проаналізувавши правові норми, що
регламентують підстави і порядок
затвердження угоди про примирення, суд
дійшов висновку про затвердження
угоди, виходячи з наступного:

із обвинувального акту та самої угоди
про примирення сторін вбачається, що
дії обвинуваченого ОСОБА_2
обґрунтовано кваліфіковані як
кримінальне правопорушення (злочин),
передбачене ч.1 ст.185 КК України, яке
відповідно до ст.12 КК України
відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості, в якому
обвинувачений беззаперечно визнає
себе винним;

відповідно до п.1 ст.468, ч.3 ст.469 КПК
України, угода про примирення між
потерпілим та обвинуваченим може бути
укладена у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення;

в судовому засіданні встановлено, що
угода про примирення між потерпілим та
обвинуваченим укладена добровільно,
без застосування насильства, примусу,
погроз або внаслідок обіцянок чи дій,
будь-яких інших обставин ніж ті, що
передбачені в угоді, звільнення
обвинуваченого від покарання, про що
дійшли згоди сторони, передбачена ч.4
ст.74 КК України, а тому не суперечить
інтересам суспільства, не порушує прав,
свобод чи інтересів сторін або інших
осіб, а зміст угоди відповідає вимогам
ст.471 КПК України;

судом з'ясовано, що обвинувачений
цілком розуміє права визначені п.1 ч.5
ст.474 КПК України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
п.1 ч.1 ст.473 КПК України, і характер
обвинувачення, а потерпілому
роз'яснено наслідки затвердження угоди
про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473
КПК України.

Таким чином, є всі підстави для
затвердження угоди про примирення між
потерпілим та обвинуваченим, із
звільненням останнього від покарання,
оскільки з урахуванням бездоганної
поведінки і сумлінного ставлення до
праці, на час розгляду справи в суді,
його не можна вважати суспільно
небезпечним.

На підставі викладеного, керуючись ч.4
ст.74 Кримінального кодексу України та
ст.ст.370-371, 374-376, 468, 474-475 Кримінального
процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И
В :

Затвердити угоду про примирення,
укладену 03 квітня 2013 року між
потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим
ОСОБА_2 у кримінальному провадженні
№0000144 про обвинувачення ОСОБА_2 за
ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_2 визнати винуватим в скоєнні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК
України, звільнивши його від покарання
на підставі ч.4 ст.74 КК України.

Речові докази /ар.крим.пров. 14-17, 21 /: 25
штук бетонних плиток, розмірами 35х35см.,
як об'єкт кримінального правопорушення
- повернути потерпілому ОСОБА_1, тобто
законному володільцю.

Запобіжний захід відносно
обвинуваченого ОСОБА_2, під час
досудового розслідування та судового
розгляду, не застосовувався і на даний
час суд не вбачає необхідності в його
обранні.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Одеської області,
через Красноокнянський районний суд
Одеської області, протягом тридцяти
днів з дня його проголошення,
засудженим, його захисником,
потерпілим, його представником,
прокурором, однак виключно з підстав,
передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги, після ухвалення рішення судом
апеляційної інстанції, якщо його не
скасовано. У разі поновлення строку
апеляційного оскарження, вважається,
що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити засудженому та
прокурору негайно після його
проголошення, а інші учасники судового
провадження мають право отримати копію
вироку в суді.

Суддя П. В. Криворучко