Справа № 11-126/2007 Головуючий у 1 інстанції: Кантур A.M.
категорія - ст.389 ч.2 КК Доповідач:
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2007 року Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області у
складі

головуючого: судді
Шахової О.Г. суддів: Григор"євої
В.Ф., Борисенка І.П. при секретарі Масловій О. з участю прокурора Томілка М.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав
участь в розгляді справи на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 12 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженка АДРЕСА_1,
мешканка АДРЕСА_2, громадянка України, башкирка, з неповною середньою
освітою, розлучена, не працююча, раніше судима:

- за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 7 червня
2006 року, за ст. 185 ч. 1, 69 КК України до 120 годин громадських робіт.

Засуджена за ст. 389 ч.2 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України до 130 годин громадських робіт.

На підставі ст.
71 КК України приєднано 100 годин громадських робіт, як частково невідбутого
покарання і остаточно призначено покарання у вигляді 230 годин громадських
робіт.

В зв"язку з
засудженням ОСОБА_1 вироком Прилуцького міскрайсуду від 07.06.06 р. до 120
годин громадських робіт Прилуцьким міськрайвідділом Кримінально-виконавчої інспекції
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона була

2

поставлена
на облік, а ІНФОРМАЦІЯ_3.
направлена для відбування даного виду покарання
в Ладанську селищну раду, але в подальшому по 5 жовтня 2006 року ухилялася
від відбування призначеного їй покарання без поважних причин, оскільки відбула
його лише 12 годин -1,4 та 5 вересня 2006 р.

Не погоджуючись
з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді 1 інстанції
подав апеляцію, в якій зазначає, що вирок є незаконним в зв'язку з
невідповідністю призначеного судом покарання особі засудженої, просить вирок
скасувати, справу прийняти до свого провадження та постановити свій вирок,
призначивши покарання в межах санкції інкримінованого злочину.

Прокурор
зазначає, що ОСОБА_1 при призначені покарання за вироком від 07.06.2006 р.
Прилуцький міськрайонний суд вже застосовував ст. 69 КК України, після чого
засуджена скоїла новий злочин. Звертає увагу на те, що згідно даних про її
особу, засуджена характеризується посередньо, як схильна до крадіжок, тому суд
безпідставно застосував знову ст. 69 КК України, оскільки відповідно до вимог
ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання
необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

По справі
призначене часткове судове слідство, в частині призначеного покарання.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженої, яка заперечувала проти апеляції прокурора,
думку прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
знаходить , що вона заслуговує на увагу та підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновок суду
про доведеність винності засудженої у вчиненні зазначеного у вироку діяння за
обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

Сама засуджена,
повністю визнала свою вину в скоєному, докладно розповіла про обставини
скоєного, підтверджуючи своє ухилення від відбування покарання у вигляді
громадських робіт, в скоєному щиро каялася.

Фактичні
обставини справи, доведеність винності та кваліфікація дій засудженої ніким не
оспорюються.

Дії засудженої ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ст.389 ч.2 КК
України .

3

Відповідно до
вимог ст. 367 КПК України однією з підстав для скасування або зміни вироку є
невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого.

За змістом ст.
372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого
визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені
відповідною статтею кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є
явно не справедливим як внаслідок м"якості, так і суворості.

Обираючи засудженій покарання , суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного
злочину, посередню характеристику з місця її проживання, її вік, щире бажання, як зазначив суд, відбувати покарання у
виді громадських робіт, коли вона зможе працевлаштуватися Але, на думку
колегії суддів, суд не в повній мірі дотримався
загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

За вироком
Прилуцького міськрайсуду від 07 червня 2006 року ОСОБА_1 засуджено за злочин
передбачений ч. 1ст. 185 КК України , з застосуванням ст.69 КК України - до
громадських робіт на строк 120 годин.

За оскаржуючим
вироком ОСОБА_1 визнана винної в ухиленні від відбування громадських робіт,
засудженої до цього покарання за попереднім вироком і, призначаючи міру покарання,
суд, знову застосувуючи ст. 69 КК України, перейшов до більш м"якої міри
покарання у виді тих же громадських робіт, від відбування яких вона ухилялася і
на підставі ст. 71 частково приєднав невідбуту
частину покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт і остаточно
призначив до відбування громадських робіт на строк 230 годин.

Суд в достатній
мірі не врахував те, що при тій ситуації, яка склалася по відбуванню засудженою
міри покарання у виді громадських робіт, знову, міра покарання - громадські
роботи не відповідає характеру скоєного злочину та особі винної.

Крім того, згідно ст. 69 КК України, призначення більш м"якого
покарання, ніж передбачено законом має місце тоді, коли наявні
декілька обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до
рекомендацій п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року
за № 7 „ Про практику призначення судами кримінального
покарання" призначення більш м"якого покарання може мати місце лише
за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом"якшують покарання
. Суд зобов'язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини
справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання. Таке
рішення суду повинне бути належним чином мотивоване.

4

В даному
випадку, суд, тільки з огляду на деякі обставини, що характеризують її особу
(передпенсійний вік, посередня характеристика, постійне місце проживання)
призначив більш м"яке покарання. При цьому не врахував відсутність
достатньої кількості обставин, які пом"якшують її покарання, тільки зі змісту вироку можна зрозуміти, що суд врахував
пом"якшуючу обставину - її щире каяття в скоєному.

За таких обставин слід визнати, що покарання, призначене судом засудженій є явно
несправедливим внаслідок м"якості і невідповідності призначеного покарання
скоєному злочину та особі засудженої.

Призначаючи міру
покарання ОСОБА_1. судова колегія виходить з наступного.

Санкція ч.2 ст.
389 КК України передбачає альтернативну міру покарання у вигляді: арешту до
шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Враховуючи
ступінь тяжкості скоєного злочину, згідно ст. 12 КК України даний злочин
відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, посередню характеристику
звідносно засудженої за місцем проживання, раніше судимої, пом"якшуючу
покарання обставину - щире каяття в скоєному, відсутність обставини, що
обтяжують її покарання і приходить до висновку, що відбування покарання
ОСОБА_1, можливе з ізоляцією її від суспільства у вигляді міри покарання -
арешту на мінімальний строк, передбачений санкцією статті 389 ч.2 КК України
щодо цього покарання.

При призначенні покарання слід врахувати і покарання, що призначене підсудній
вироком Прилуцького міскрайсуду від 07 червня 2006 року і остаточно призначити
покарання за правилами ст.71 КК України.

Засуджена невідбула 108 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 ч.І п.4
КК України відповідає 13 з половиною дням арешту. Колегія суддів прийшла до
висновку про необхідність часткового приєдняння невідбутої частини покарання
строком 10 днів арешті.

Керуючись ст.ст. 378,379 КПК України, колегія судді -

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у справі
-задовольнити.

Вирок
Прилуцького міскрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2006 року
щодо ОСОБА_1 в частині призначеного їй покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_1
за ст. 389 ч.2 КК України покарання у виді арешту на строк 1
(один) місяць.

5

На підставі ст. 71 КК України,
за сукупністю вироків, частково (10 днів арешту) приєднати невідбуте покарання
за вироком Прилуцького міськрайсуду від 07 червня 2006 року і остаточно
призначити до відбування 1 місяць 10 днів арешту.

Міру запобіжного
заходу засудженій до вступу вироку в законну силу залишити підписку про
невиїзд.

В решті вирок Прилуцького міськрайсуду Чернігівської
області від 12 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Вирок може бути
оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту його
проголошення.