Дата документу Справа № 220/1670/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 220/1670/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/939/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 187 ч. 3 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_11

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Великоновосілківського району ОСОБА_13 вирок Селидівського міського суду Донецької області від 13 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красна Поляна Великоновоселківського району Донецької області, громадянин України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винний у пред`явленому йому обвинувачені за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 7 років з конфіскацією особистого майна,

Тримається під вартою з 14 жовтня 2014 року.

Тим самим вироком ОСОБА_8 визнано винним вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено відповідне покарання, вирок відносно якого ніким не оскаржувався.

Питання щодо речових доказів вирішене у порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, 09 жовтня 2014 року о 23 годині ОСОБА_7 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взявши з дому дерев`яну палицю, одягнувши на обличчя чорні маски з жіночих панчох, прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_14 , де ОСОБА_7 постукав у вікно, а ОСОБА_14 , впізнавши його по голосу, відчинив вхідні двері, після чого до будинку увірвався ОСОБА_7 та став вимагати грошові кошти у ОСОБА_14 , при цьому останньому вдалося зірвати маску з обличчя ОСОБА_7 , а останній, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя особи, яка зазнала нападу, наніс один удар ногою по ногах потерпілого, від чого він впав на підлогу веранди, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи спільно та узгоджено, почали одночасно наносити удари руками, ногами та дерев`яною палицею в різні частини тіла ОСОБА_14 , вимагаючи у останнього грошові кошти, а коли останній не зміг чинити опір, він, після припиняння ударів, пройшов до приміщення житлової кімнати та віддав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, гроші в сумі 1000 гривень та останні заволоділи належним ОСОБА_14 мобільним телефоном «Nokia» N95 вартістю 200 гривень, що лежав на кухні, та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді гострої ЗЧМТ, рани лівої тім`яної області параорбітальної гематоми лівого ока, садна правої виличної області, садна крововиливами верхньої та нижньої губ по центру на зовнішній слизовій оболонці, струс головного мозку, крововилив у зовнішньої бокової поверхні лівого плеча, два крововиливи тильної поверхні лівої кисті, садна з крововиливом передньої поверхні в середині третині лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також припухлості з синюшністю правого передпліччя, закритого перелому середньої третини правої ліктьової кістки, перелому 9-го ребра справа, які відносяться до тілесній ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та утворилися від не менше як 11 ударів, та матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.

За змістом апеляційних скарг:

-адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки у обвинувачених був відсутній умислу на напад, бажання вчинити відкрите викрадення чужого майна шляхом залякування своїм виглядом, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, тим самим вказує на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого судом першої інстанції, вбачає підстави для кваліфікування дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України. Просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 186 КК України, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, за покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- прокурор, не заперечуючи правильність висновків суду щодо доведеності вини обвинувачених та кваліфікації його дій, просить вирок скасувати частково, та ухвалити свій вирок, за яким ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника і законного представника, які вважали вирок відносно ОСОБА_8 законним і обґрунтованим та покладалися на розсуд суду щодо апеляційних скарг на вирок відносно ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 та призначене йому покарання ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому, з врахуванням ст. 404 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та викладені у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних джерелах доказів:

-показаннях потерпілого, з яких вбачається, що 09 жовтня 2014 року о 23-00 год. він почув стук у вікно веранди та по голосу впізнав ОСОБА_7 . Коли відчинив двері, то до веранди зайшов ОСОБА_7 у масці на обличчі, яку потерпілий зірвав з нього. ОСОБА_7 став вимагати гроші. Коли він відповів, що грошей не має, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 почали його бити, він впав на підлогу. ОСОБА_7 бив руками та ногами, а ОСОБА_16 - дерев`яною палицею. Через деякий час ОСОБА_8 вихватив у ОСОБА_16 палицю, а він сказав, що винесе гроші та пройшов за ними до кімнати, звідки виніс 1000 гривень. Коли вони виходили, то ОСОБА_16 схопив ще його мобільний телефон;

-показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 09 жовтня 2014 року він з ОСОБА_8 та ОСОБА_16 розпивали спиртні напої, спиртне закінчилося, а грошей не було. Тоді він запропонував піти до потерпілого та взяти в нього гроші, а коли всі погодилися, він взяв панчоху у дружини та вони зробили маски для обличчя, щоб налякати потерпілого та забрати в нього гроші, а також, щоб їх не впізнали. На вимогу передати гроші потерпілий відповів, що грошей не має та стягнув маску з обличчя ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_8 штовхнув потерпілого, а ОСОБА_16 , який у рукаві приніс дерев`яну палицю, підбіг до нього та почав палицею бити потерпілого. Після вчинення злочинних дій на гроші, що забрали у потерпілого, вони купили спиртні напої та продукти;

-показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , з яких вбачається, що 09 жовтня 2014 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_16 розпивали спиртні напої, а коли спиртне скінчилося, то ОСОБА_7 запропонував піти до його знайомого та забрати в нього гроші. Вони зробили маски з жіночих панчіх та пішли до будинку, де живе потерпілий, перелізли через огорожу та підійшли до будинку, а коли потерпілий відкрив двері, то вони сказали, щоб він віддав їм гроші, на що ОСОБА_17 відповів, що грошей не має. Тоді ОСОБА_7 почав боротися з потерпілим, а ОСОБА_16 дерев`яною палицею почав наносити удари ОСОБА_14 . Він підійшов до ОСОБА_16 та вихопив палицю, тоді потерпілий сказав, що віддасть гроші, та, пройшовши до кімнати, повернувся із 1000 гривень у руках, які віддав ОСОБА_16 коли вони виходили із дому, то ОСОБА_16 схопив ще мобільний телефон потерпілого. На гроші вони купили спиртні напої та продукти.

Твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_12 про відсутність в діях ОСОБА_7 умислу на напад, тобто бажання вчинити відкрите викрадення чужого майна шляхом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, спростовується вказаними доказами, які були дослідженні в судовому засіданні та судом дана їм належна оцінка.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом з слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в ч.1 ст.187 КК України.

Згідно п. 24 зазначеної постанови якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить перекваліфікувати як розбій, а дії інших осіб відповідно як крадіжку чи грабіж лише за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористались ним для заволодіння майном потерпілого.

З показань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що вони заздалегідь домовилися про вчинення злочину, підготували маски з жіночих панчіх для того, щоб налякати потерпілого, та щоб не бути впізнаними. В будинку потерпілого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дерев`яною палицею побив ОСОБА_14 , після чого останній віддав гроші. Отримані внаслідок злочинних дій гроші вони витратили на власний розсуд.

Оскільки обвинувачені скористалися насильством скоєним особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, для заволодіння грошовими коштами потерпілого, якими потім розпорядилися на власний розсуд, правова кваліфікація судом першої інстанції дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України є правильною, а доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.

Покарання ОСОБА_7 призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, що помішують покарання, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з задовільного боку, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, злочин вчинив вперше, при цьому суд обґрунтовано визнав за обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та проти особи похилого віку. З урахуванням чого, суд обґрунтовано призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступного.

Санкція частини 3 ст. 187 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке у відповідності до ст. 59 КК полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Зі змісту вироку вбачається, що суд, застосувавши додаткове покарання у виді конфіскації всього майна обвинуваченого ОСОБА_7 по суті вірно застосував додаткове покарання, але допустився неточності у формулюванні, яка може бути виправлена місцевим судом в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу прокурора прокуратури Великоновосілківського району ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 13 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий
Судді: