Справа № 461/2087/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2015 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
законного представника ОСОБА_10
представника органу опіки та піклування ОСОБА_11
ОСОБА_12
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, судента 1-го курсу ВПУ №29, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_5 25.12.2014 року, о 00.30 год., знаходячись в підвальному приміщенні, що по вул. Князя Романа, 34 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, вчинили незакінчений замах на викрадення металевих дверей бомбосховища, які перебувають на балансі ЛКП «Княже місто», вартість яких, згідно з висновком товарознавчої експертизи №9/4 від 16.01.2015 року становить 800,00 грн., однак, свого злочинного умислу не довели до кінця, із причин, що не залежала від їх волі, оскільки їх дії були викриті мешканцями будинку, які про даний факт повідомили працівників правоохоронних органів, тобто вчинили злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185.
Крім цього, органом досудового слідства, обвинувачений ОСОБА_4 звинувачується у тому, що він усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не досяг вісімнадцятирічного віку та є неповнолітнім, втягнув його у злочинну діяльність та вчинив з ним 25.12.2014 року, за попередньою змовою в групі незакінчений замах на викрадення металевих дверей бомбосховища, які перебувають на балансі ЛКП «Княже місто», вартість яких, згідно з висновком товарознавчої експертизи №9/4 від 16.01.2015 року, становить 800,00 грн., тобто, звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України.
Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності .
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; cукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до ст.373 КПК України, вирок - найважливіше процесуальне рішення суду першої і апеляційної інстанції , результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування в суду, акт правосуддя. Виправдувальний вирок один із видів остаточного судового рішення, яким вмотивовано проголошується невинуватість обвинуваченого у вчиненні попередньо інкримінованого йому кримінального правопорушення,а також визначаються правові наслідки визнання особи виправданою.
Основною із правових підстав ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому звинувачується особа, тобто, не доказано сам факт кримінального правопорушення.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1. КК України. Що стосується обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, суд прийшов до висновку про його невинуватість.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні незакінченого замаху на крадіжку; детально пояснив суду про обставини вчинення ним даного кримінального правопорушення в групі осіб; не оспорює факти та докази свого звинувачення в цій частині; просить його суворо не карати. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України не визнав та показав, що не володів інформацією про те, якого саме віку ОСОБА_5 , а тому умислу до втягнення неповнолітнього до вчинення злочину у нього не було.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся; детально пояснив суду про обставини вчинення ним незакінченого замаху на крадіжку чужого майна в групі осіб; не оспорює факти та докази свого звинувачення; просить його суворо не карати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся; детально пояснив суду про обставини вчинення ним незакінченого замаху на крадіжку чужого майна в групі осіб; не оспорює факти та докази свого звинувачення; просить його суворо не карати.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .
В судовому засіданні представник потерпілого ЛКП «Княже місто» - ОСОБА_13 пояснив, що на балансі ЛКП «Княже місто» перебуває будинок за адресою: АДРЕСА_3 . У даному будинку є підвальне приміщення, вхід у яке здійснюється через під`їзд будинку. Ключі від загальних дверей підвального приміщення є в кожного мешканця будинку. Крім цього в підвалі є старе приміщення колишнього бомбосховища. Дане бомбосховище зачинялось на вхідні металеві двері, які були з замком, який довший час вже не зачинявся. Зі слів керівництва ЛКП та ОСОБА_14 , стало відомо, що в ніч на 25.12.2014 року, троє невідомих осіб проникли в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу та знявши металеві двері колишнього бомбосховища з завіс , намагались винести з підвалу, однак в цей час були виявлені мешканцями будинку, які викликали працівників міліції. Після доставки виявлених осіб в Галицький РВ м. Львова, працівники ЛКП встановили металеві двері колишнього бомбосховища на попереднє місце.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.
Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, т.я. подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.
Винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст15, ч.2 ст.185 КК України також стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що 25.12.2014 року, близько 01.00 год. перебуваючи в квартирі, вона почула з загального коридору під`їзду сильний шум, та зрозуміла, що тягнуть чи виносять щось важке. З цікавості відчинила вхідні двері квартири і побачила, що на виході біля вхідних дверей під`їзду побачила ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Запитавши, що вони роблять, ОСОБА_18 , почав запевняти, що він мешканець нашого будинку і що двері належать особисто йому. Під час цієї розмови з вийшов її чоловік ОСОБА_19 , який сказав, що викликає міліцію. Тоді всі троє, залишивши двері в стоячому положенні на сходовій клітці, почали виходити із під`їзду. На виклик приїхали працівники міліції,які затримали обвинувачених.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що 25.12.2014 року, близько 01,00 год. перебуваючи в квартирі побачив, що його дружини розмовляє на загальному коридорі з двома невідомими хлопцями, які стояли біля великих металевих дверей. Вони запідозрили крадіжку, тому викликали працівників міліції .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він спільно з ОСОБА_21 , та ОСОБА_22 заступили на службу по охороні громадського порядку, в складі ГШР №676 на території Галицького району м. Львова о 00.45 год. вони отримали виклик від чергового Галицького РВ м.Львова, про те, що по вул. Князя Романа, 34 невідомі особи виносять двері з їхнього приміщення. Прибувши за вказаною адресою, вони помітили двох невідомих осіб, які побачивши нас почали швидко йти, можливо хотіли втекти. Наздогнавши, останні були доставленні у приміщення Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, де затримані назвались - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України також стверджується даними протоколу одночасного допиту ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , протоколом одночасного допиту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , постановою про визнання предмету речовими доказами;даними протоколу огляду місця події від 25.12.2014р./а.с.7-9/; висновком товарознавчої експертизи , згідно якої вартість металевих дверей станосить 800,00 грн./а.с.53-54/.
Оцінюючи показання обвинувачених, представника потерпілого та свідків в частині скоєння обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами.
Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України доведена повністю.
Щодо ст.304 КК України, яка інкримінується ОСОБА_4 , то з об`єктивної сторони даний злочин може полягати у таких формах: у втягненні неповнолітніх: 1) у злочинну діяльність; 2) у пияцтво; 3) у заняття жебрацтвом; 4) у заняття азартними іграми.
Втягнення - це дії, внаслідок яких інша особа спонукається до певної поведінки, залучається до неї, в такої особи виникає бажання поводитись певним чином. Причому, на відміну від примушування, особа згодом вчиняє бажані для винного дії за власною волею. Втягнення полягає у впливі на свідомість конкретного неповнолітнього завдяки переконуванню в доцільності, вигідності певної поведінки. Воно здійснюється шляхом умовлянь, залякування, підкупу, обману, розпалювання почуття помсти, заздрощів або інших низьких спонукань, розповідей про легкість і доступність; певних дій, навчання способам та прийомам їх виконання тощо.
З суб`єктивної сторони злочин може бути вчинено лише з прямим умислом.
Суд вважає, що ОСОБА_4 за ч.1 ст.304 КК України слід виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення оскільки дане звинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Обвинувачений показав, що не знав,скільки років ОСОБА_5 ; про це ніколи не говорили; крім того, не мав наміру його втягувати у злочинну діяльність. Домовленість на вчинення крадіжки була взаємною; ОСОБА_18 показав, що між ними ніколи не велась мова про його вік, тому невідомо чи знав ОСОБА_4 скільки йому років. В день крадіжки з дому його викликав брат ОСОБА_6 .
Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_4 злочину за ч.1 ст.304 КК України суду не надано .
Дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувачені вчинили незакінчений замах на таємне викрадення металевих дверей із підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, обставини які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують винних осіб.
У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 ,
є повне визнання своєї вини , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,а також те, що він є неповнолітнім.
У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 ,
є повне визнання своєї вини , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4
є повне визнання своєї вини , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, не встановлено.
Щодо характеристики обвинувачених, то такі за місцем проживання характеризуються позитивно.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України; із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_6 , слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України; із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України; із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання із встановленням іспитового терміну.
Речовий доказ: металеві двері слід залишити ЛКП «Княже місто».
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати слід покласти на обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначити один рік іспитового строку.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.
ОСОБА_4 за ч.1 ст.304 КК України - виправдати.
ОСОБА_6 визнати винним за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.
ОСОБА_5 визнати винним за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця навчання та проживання.
Речовий доказ: металеві двері залишити ЛКП «Княже місто».
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 196,56 грн. судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1