Справа № 169/44/15-к
Провадження № 1-кп/169/12/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

представника кримінальної міліції

у справах дітей ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2014 року в обідню пору ОСОБА_4 , знаходячись на пасовищі, що неподалік с.Гаруша Турійського району Волинської області, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів таємно викрав з гужової підводи належну ОСОБА_9 кінну упряж, чим завдав потерпілій майнову шкоду на суму 500.00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та суду показав, що дійсно 18 серпня 2014 року в обідню пору він з гужової підводи, що стояла на пасовищі неподалік с.Гаруша Турійського району Волинської області, викрав кінну упряж, яка знаходилася на цій підводі.

У вчиненому ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати, так як він повністю відшкодував потерпілій завданий злочином збиток.

Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому підтверджується й перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що дійсно вранці 18 серпня 2014 року вона запрягла коней та поїхала випасати їх на пасовище, що неподалік с.Гаруша Турійського району Волинської області, де вона коней випрягла, а упряж поклала на гужову підводу. Прийшовши приблизно о 16.00 год. забирати коней з пасовища, вона побачила, що кінна упряж з підводи зникла, про що повідомила дільничному інспектору.

На даний час претензій до обвинуваченого вона не має, оскільки їй повністю відшкодовано завдані крадіжкою збитки. Просить суворо його не карати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 18 серпня 2014 року він бачив як ОСОБА_4 забирав з гужової підводи, яка знаходилася на пасовищі поблизу с.Гаруша Турійського району Волинської області, кінну упряж. Однак, чия це була упряж йому невідомо.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 .

Наведені вище показання обвинуваченого, потерпілої та свідків є послідовними, такими, що не суперечать один одному й фактичним обставинам справи, а тому суд покладає їх в основу вироку нарівні з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, що підтверджують їх достовірність.

Так, зокрема, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 січня 2015 року вбачається, що 18 серпня 2014 року приблизно о 13.00 год. з кінної підводи, що знаходилася на пасовищі неподалік с.Гаруша Турійського району Волинської області, невідомою особою викрадено належну ОСОБА_9 кінну упряж.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і кваліфікує такі його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя і виховання обвинуваченого, його рівень розвитку.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченому щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд враховує те, що хоча вчинений ОСОБА_4 злочин і є злочином середньої тяжкості, однак потерпіла не має до обвинуваченого претензій, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, є фізично здоровим, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і попереднім місцем навчання, проживає й виховується у задовільних матеріально-побутових умовах в благополучній повній сім`ї, дані про вплив на нього дорослих підмовників відсутні.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, а саме у виді громадських робіт, оскільки на даний час він не має офіційного місця роботи та зареєстрованого джерела доходу, однак є працездатним.

Керуючись ч.1 ст.100 КК України, ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий