Справа № 175/1496/15-к
Провадження № 1-кп/175/71/15
Вирок
Іменем України
05 травня 2015 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому засіданні у смт. Ювілейне обвинувальний акт і угоду про примирення по кримінальному провадженню № 0000400 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, вдови, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимої:

· 11.01.1994 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140 КК України до одного року виправних робіт, з утриманням 10% на користь держави,

· 25.03.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненої 17.04.2012 року відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.04.2012 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково на 8 місяців 23 дні,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту і угоди про примирення між потерпілою і обвинуваченою, органом досудового розслідування встановлено, що 05.02.2015 року ОСОБА_5 разом зі свої сином ОСОБА_6 знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу магазину «Насіння» на вул. Шосейній у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, побачила раніше невідому жінку яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та розмовляла по мобільному телефону, у ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на умисне, відкрите викрадення чужого майна, а сааме, мобільного телефону марки «Lenovo», який належить ОСОБА_7 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих міркувань та особистої зацікавленості, ОСОБА_5 скориставшись тим, що ОСОБА_6 не спостерігає за її діями, наблизилась до ОСОБА_7 , штовхнула її та вирвала з рук мобільний телефон марки «Lenovo» А516 сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , після чого з місця вчинення злочину зникла розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями направленими на умисне, відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта № 40-015 від 14.04.2015 року на загальну суму 1400 грн.

24 квітня 2015 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.186 КК України.

15 квітня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Цього ж дня між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Відповідно до даної угоди підозрювана ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) та обсяг підозри за ч.1 ст.186 КК України, та повністю відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком два роки.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені підозрюваній ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення та винести вирок.

Підозрювана ОСОБА_5 пояснила, що вона цілком розуміє характер кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України, по якому їй пред`явлене обвинувачення і по якому вона визнає вину, розуміє наданні їй законом права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про примирення з потерпілою, визначені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення з потерпілою та просить затвердити цю угоду.

Потерпіла ОСОБА_7 у суді просила затвердити укладену між нею та підозрюваною угоду про примирення, оскільки вона дійсно добровільно, без насильства та примусу, уклала угоду з підозрюваною про примирення. Умови, зміст укладеної між ними угоди та наслідки її невиконання їй повністю зрозумілі. Вона згодна з призначенням підозрюваній ОСОБА_5 покарання, зазначеного в угоді. Матеріальних та маральних претензій до неї не має, оскільки ОСОБА_5 відшкодувала їй шкоду.

Враховуючи викладене і вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000400, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди, відповідно до якої суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення з потерпілою, ОСОБА_5 відкрито викрала чуже майно (грабіж), за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.186 КК України, яка відповідно до ст.12 КК України віднесена до злочинів середньої тяжкості.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.110,314,369,371-374,475 КПК України, суд
ухвалив:

Затвердити угоду від 24 квітня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000400 про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України .

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити їй узгоджене покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 2,3,4 ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Мобільний телефон «Нокіа» синього кольору, який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 .

Мобільний телефон «Lenovo» А516 сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який відповідно до розписки повернутий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений сторонами до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1