Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/312/2015 Справа № 641/5184/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 від 08 червня 2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 07.06.2014 року приблизно о 17.20 годин, керував технічно справним автомобілем «DAEWOO», державний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул.. Кірова у м. Харкові зі сторони пр.-т. Гагаріна в напрямку Площі Повстання зі швидкістю приблизно 100 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці в районі будинку № 9, ОСОБА_4 діючи з злочинною недбалістю, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 1.5. які передбачають, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, інформувати підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган,п. 12.3, який передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.4, який передбачає, що у населених пунктах швидкість транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більш 60 км./год, п. 12.9 (б), які встановлюють, що водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, вказану у п.п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлений розпізнавальний знак відповідно з підпунктом «і» п.30.3 ПДД, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо транспортної події пішохід ОСОБА_9 отримавши несумісну з життям поєднану травму тіла, загинула на місці події.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив суду, що 7 червня 2014 року приблизно о 17.20 год., керував автомобілем «DAEWOO», державний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул.. Кірова у м. Харкові зі сторони пр.-т. Гагаріна в напрямку Площі Повстання, швидкість його автомобіля складала приблизно 100 км/год, коли він під`їжджав до будинку АДРЕСА_2 на проїзній частині він побачив пішохода жінку, але не встиг загальмувати та скоїв наїзд на жінку. Розкаюється у скоєному та визнає цивільний позов потерпілих у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що загибла ОСОБА_9 є її єдиною дочкою, 7 червня 2014 року вона разом з своїм чоловіком поїхали до м. Харков за побутовими потребами і коли її дочка пішла на ринок її збив автомобіль, внаслідок чого вона загинула на місці. Просить стягнути з ПАТ СК « Здорово» матеріальну шкоду 45396 грн. та з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що загибла ОСОБА_9 є його дружиною, разом з нею 7 червня 2014 роки вони поїхали до м. Харков і коли дружина пішла на ринок її збив автомобіль, внаслідок чого вона загинула на місці. Просить стягнути з ПАТ СК « Здорово» матеріальну шкоду 45396 грн. та з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 визнав вину в повному обсязі, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений та потерпілі правильно розуміють зміст фактичних обставин, які ними не оспорюються, усвідомлюють неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку і відсутні сумніви відносно добровільності та істинності їх позицій.

Крім визнання своєї провини ОСОБА_4 у судовому засіданні, його вина також підтверджується:

-даними протоколу огляду місці дорожньо транспортної пригоди від 07.06.2014 року ( а.с. 108-112)

-даними ілюстративної таблиці ( а.с.113-119)

-даними висновку судово-медичної експертизи № 1736 Дм/14 від 13.06.2014 року, згідно якого причиною смерті потерпілої є несумісна з життям поєднана травма тіла, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( а.с.121-125)

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 12.11.2014 року ( а.с. 126-133)

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 17.04.2015 року, даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 17.04.2015 року ( а.с. 140-142, 145-147)

-даними висновку судової авто-технічної експертизи № 4451 від 27.04.2015 року, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «DAEWOO», ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, в даній дорожньо транспортній ситуації водій автомобіля «DAEWOO», ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «DAEWOO», ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди. ( а.с. 151-158).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини дочки ОСОБА_8 2009 року народження.

При обранні міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає два види наслідків-це спричинення смерті потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а оскільки від скоєного ОСОБА_4 настали тяжкі наслідки смерть потерпілої ОСОБА_9 , то суд з урахуванням його особи, обставин, що пом`якшує покарання, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в місцях позбавлення волі.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, але не в мінімальних розмірах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а також вважає, що до ОСОБА_4 не може бути заснована ст.. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і справедливим по відношенню до потерпілих, як того вимагає п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 « про практику призначення судами кримінального покарання».

Вирішуючи цивільні позови потерпілої ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Украхни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 « про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Таким чином, саме ОСОБА_4 повинен відповідати за моральну шкоду завдану моральну шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено та доведено у повному обсязі зібраними у кримінальному проваджені доказами вину ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні і між його неправомірними діями та наслідками встановлений причинний зв`язок, а тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід стягнути моральну шкоду. Виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши всі моральні страждання, які переніс кожен з потерпілих від злочину. Зокрема, суд враховує порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілих, непоправність втрати для кожного з них, а також ту обставину, що на без матері залишилась малолітня дитина син ОСОБА_12 2003 року народження, а тому, також з урахуванням, що позов про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі визнаний обвинуваченим, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь кожного з потерпілих моральну шкоду у розмірі 100000 грн. кожному.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди ПАТ СК «Здорово», який заявлений потерпілими у сумі 45396 грн., суд виходить з наступного.

Згідно заперечень ПАТ СК «Здорово», останні визнають позовні вимоги потерпілих частково у сумі 8860, 00 грн. у відповідності до копії товарного чеку від 08.06.2014р. ( а.с.7).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 вищевказаного Закону, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Виходячи з змісту зазначеної вище норми закону, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника мають бути підтверджені відповідними платіжними документами.

На підтвердження зазначених вище витрат потерпілі до цивільного позову надали товарні чеки та рахунки( а.с.7, 10-20, 176).

Аналізуючи подані потерпілими докази, суд приймає, як належний доказ понесених витрат на поховання товарний чек б/н від 8 червня 2014 року виданий на ім.»я ОСОБА_7 та суму 8860 грн. і вважає, що саме ця сума витрат на поховання повинна бути відшкодована ПАТ СК «Здорово» ОСОБА_7 .

Що стосується товарних чеків на а.с. 10-16, суд не може вважати їх належними доказами, оскільки дані товарні чеки не містять дати їх видачі, відбитку печатки та найменування особи якій вони були видані.

Що стосується витрат на поминальний обід та поминальну вечерю ( а.с. 17- 20, 176) , суд вважає, що дані витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки згідно ст. 2 Закону України « Про поховання та похоронну справу» до поховання померлого відноситься комплекс заходів та обрядових дій, що здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, а тому поминальний обід не є витратами на поховання.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню за проведення автотехничної експертизи № 4451 від 27 квітня 2015 року у сумі 1920, 00 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт на автомобіль на «DAEWOO», державний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року зняти та передати автомобіль власнику ОСОБА_13 або іншим особам за наявності нотаріально посвідченої довіреності від власника автомобіля.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати, оскільки прокурором не наведено жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст.31, 176, 369-371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 ( два) роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання сили вироком суду не обирати, після набрання обрати у вигляді тримання під вартою у Харківському СІЗО № 27.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання у сумі 8860 грн. ( вісім тисяч вісімсот шістдесят грн.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1920, 00 грн. ( одна тисяча дев`ятьсот двадцять грн.. 00 коп.).

Арешт на автомобіль на «DAEWOO», державний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року зняти та передати автомобіль власнику ОСОБА_13 або іншим особам за наявності нотаріально посвідченої довіреності від власника автомобіля.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1