Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретаріза участю прокурора ОСОБА_4.,ОСОБА_5.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 квітня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0007616 від 15 квітня 2013 року, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду м. Києва

від 11 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого у АДРЕСА_1, неодноразово судимого, останнього разу - за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого 19 серпня 2010 року у зв'язку з відбуттям призначеного покарання.

За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року цей вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано і призначено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 15 квітня 2013 року приблизно о 14.00 год. повторно шляхом відтискання вхідних дверей складського приміщення ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», розташованого по вул. Щербакова, 53ж у м. Києві,

з метою таємного викрадення чужого майна проник у це приміщення і почав за допомогою вантажників, яких не повідомляв про свої злочинні наміри, вантажити у орендований ним автомобіль марки MAN-L2000 металопрокат, загальною вартістю 17 778,54 грн. У ході завантаження в автомобіль цього металопрокату, приблизно о 15.00 год. до місця кримінального правопорушення прибув наряд патрульно-постової служби міліції, внаслідок чого ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржуваний вирок апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок суворості; наполягає на тому, що справедливим для ОСОБА_7 буде призначення покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка вважала оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7

у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення

та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про необхідність скасування оскаржуваного вироку апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого унаслідок суворості покарання, призначеного ОСОБА_7 без застосування положень ст. 75 КК України, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7, урахував, що він неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також суд урахував обставину, що пом'якшує покарання засудженого, - щире каяття у скоєному.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи правильність та справедливість призначеного засудженому покарання, а також обґрунтованість застосування до нього положень ст. 75 КК України, крім наведених обставин, що впливають на визначення виду, міри покарання, можливості та доцільності звільнення від його відбування, урахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7, та його схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, тобто підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_7 схильності до вчинення корисливих правопорушень тому, що він вчинив замах на таємну крадіжку чужого майна, будучи неодноразово засудженим за корисливі злочини, й маючи незняті та непогашені судимості.

Крім того, апеляційний суд також урахував те, що на час апеляційного розгляду провадження ОСОБА_7 проходив програму послуху в благодійній організації «Православна обитель милосердя».

З урахуванням цих даних апеляційний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі без звільнення від його відбування, мотивуючи своє рішення тим, що матеріали провадження не містять підстав, які би свідчили про можливість виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання.

З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних, що характеризують

ОСОБА_7, у тому числі й тих, які свідчать про його схильність до вчинення злочинів проти власності, обставини, що пом'якшує покарання засудженого, покарання, призначене у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України без застосування положень ст. 75 цього ж Кодексу, є справедливим і відповідає вимогам ст. 65 КК України, у тому числі щодо мети покарання.

Доводи захисника про те, що висновки апеляційного суду щодо підвищеної суспільної небезпечності ОСОБА_7 є необґрунтованими спростовуються змістом вироку апеляційного суду, з якого убачається, що суд належним чином мотивував своє рішення та підстави його прийняття.

Також надуманими є доводи захисника про те, що такі обставини, як те, що ОСОБА_7 вчинив лише замах на викрадення чужого майна і у межах кримінального провадження до нього не було заявлено цивільного позову, пом'якшують його відповідальність, оскільки як видно з матеріалів провадження злочинне посягання на чуже майно ОСОБА_7 було припинено працівниками міліції, унаслідок чого фактичної матеріальної шкоди майну ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» завдано не було. Наведене свідчить, що зазначені захисником обставини виникли поза волею винного, а тому не можуть оцінюватися як такі, що пом'якшують його покарання.

Крім того, безпідставними є і твердження захисника про те, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого правопорушення вважався особою, котра не має судимості, оскільки, як убачається з матеріалів провадження, він був судимий, останнього разу його було засуджено за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від

27 листопада 2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і звільнено 19 серпня 2010 року у зв'язку з відбуттям призначеного покарання. При цьому нове правопорушення ОСОБА_7 вчинив 15 квітня 2013 року, тобто до закінчення строку погашення судимості, який встановлено ст. 89 КК України тривалістю 3 роки.

Даних, які би свідчили, що попередні судимості ОСОБА_7 знято у встановленому законом порядку, матеріали провадження не містять.

Таким чином, з огляду на наведене підстав вважати покарання, призначене засудженому, несправедливим унаслідок суворості, а також підстав для його пом'якшення чи застосування положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у справі не встановлено.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2ОСОБА_3