Справа №1-43/08
24 квітня 2008 року Борзнянський
районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Луговця О.А.
при секретарі Чорнуха
прокурора Цуцола
відкритому судовому засіданні
в залі суду м. Борзни кримінальну справу по
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Сочі Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1, росіянина, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера Збройних Сил
України, працюючого начальником охорони ПП ОСОБА_2., раніше не судимого,
скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України
близько 18-00 год. ОСОБА_1., керуючи автомобілем марки “Фольксваген Бора” д.н.з. НОМЕР_1з пасажирами в салоні автомобіля ОСОБА_3
та ОСОБА_4, рухаючись на 83км автодороги “Кіпті-Глухів-Бачівськ”, проявив неуважність, неврахував дорожню обстановку, не
вибрав безпечної дистанції та інтервалу по відношенню до рухаючоїся в попутному
напрямку гужової повозки під керуванням ОСОБА_5, своєчасно не вжив заходів для
зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, та скоїв наїзд на
зазначену гужову повозку.
дорожньо-транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_4. отримала тілесні ушкодження у
поєднаної черепно-лицьової травми: забою головного мозку, перелому правої тім”яної кістки та лобової кістки справа, перелому верхньої
щелепи за типом ФОР-1 справа, забійно-рваної рани правої лобово-тім”яно-скроневої ділянки голови, забою м”яких тканин та саден правої половини обличчя, синців
правої та лівої очних ділянок, закритої травми грудної клітки з розривом
синхондрозу грудини, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.
ОСОБА_1. грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.3б, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього
руху, що знаходиться в прямому причинному зв”язку з вказаною
дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Підсудний ОСОБА_1. винним себе
в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що посвідчення водія має з 1989 року, автомобілем
марки “Фольксваген Бора” д.н.з. НОМЕР_1керує за дорученням. На даному автомобілі він 25 січня 2008 року він разом зі своїми знайомими
ОСОБА_3., ОСОБА_4. їхали з м. Києва до м. Кролевець. Близько 18-00 год. він
рухався зі швидкістю не більше 100км/год. по автодорозі “Кіпті-Глухів-Бачівськ”
по території Борзнянського району. Під час роз”зду з зустрічним транспортом при
світлі фар власного автомобіля на невеликій відстані побачив, що в попутному
напрямку рухається гужова повозка; до цього часу даної повозки він небачив, так
як вона не була обладнана світловідбиваючими пристроями. Намагаючись об”їхати
перешкоду, він різко повернув вліво, але уникнути зіткнення з гужовою повозкою
не вдалося. За декілька секунд до зіткнення пасажир ОСОБА_3. щось сказав йому,
але що саме він не почув. Після ДТП він надавав першу медичну допомогу
потерпілій, викликав міліцію та швидку допомогу. Щиро розкаюється в скоєному, просить
суворо не карати, а також не позбавляти права керування транспортними засобами,
оскільки постійно використовує автомобіль у робочих цілях.
учасників судового розгляду про обсяг та порядок дослідження доказів по справі,
враховуючи, що ОСОБА_1. повністю визнав свою вину в інкримінованому йому
діянні, не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи та розмір
цивільного позову, викладені в обвинувальному висновку, вірно розуміє зміст цих
обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції
підсудного, а тому відповідно до ст.299 КПК України суд вважає за недоцільне
проводити допит свідків стосовно фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються, обмежившись лише показами підсудного та матеріалами справи, які
характеризують його особу.
підсудного, дослідивши матеріали справи, суд находить, що винність ОСОБА_1. в
інкримінованому йому діянні, крім власного визнання ним своєї вини,
підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що своїми
діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху - п.п.1.5, 2.3б, 12.3,
13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що заподіяло
потерпілій ОСОБА_4. тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя,
ОСОБА_1. скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст.286 КК України і його дії органом
досудового слідства кваліфіковані вірно.
Вирішуючи питання за
вид та міру покарання підсудному, суд приймає до
уваги характер та ступінь суспільної небезпеки
скоєного ним злочину, який згідно ст.12 КК
до категорії тяжких злочинів, пом”якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.
Як особа ОСОБА_1. за місцем проживання
та роботи характеризується позитивно, є пенсіонером Збройних Сил України, до
кримінальної відповідальності притягується вперше, після вчинення ДТП вжив
заходи щодо надання потерпілій першої медичної допомоги.
Обставинами, що пом'якшують покарання
підсудного, є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної потерпілій
Обставин, які б обтяжували покарання підсудного,
по справі не встановлено.
Таким чином, враховуючи наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням особи винного, його ставлення до вчиненого та позицію
потерпілої, суд
вважає за можливе застосувати до підсудного ст.75 КК України й звільнити
його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо
він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов”язки.
Оскільки ОСОБА_1. вчинив злочин, не
перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння, використовує транспортні засоби в
своїй трудовій діяльності, що є джерелом його доходу, то суд вважає за
недоцільне застосовувати до підсудного додаткову міру покарання у вигляді
позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.ст.28, 93-1
КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров”я
на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, стягуються судом при
постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров”я.
Тому, позов прокурора в
інтересах Борзнянської ЦРЛ про стягнення з ОСОБА_1. 592,05 грн. в рахунок
відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4. (а.с.90-91) є
обгрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним
передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і
покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі без позбавлення
права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_1. звільнити від відбування покарання призначеного вироком
суду з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік,
зобов'язавши його відповідно до ст.76 КК України періодично з”являтися
на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи
і повідомляти останні про зміну місця проживання та роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1. залишити попередній - підписку
про невиїзд з постійного місця проживання.
Речові докази по справі: автомобіль “Фольксваген Бора” д.н.з. НОМЕР_1, який знаходиться в
ОСОБА_1., - повернути власнику; шматок тканини, уламки бампера та воза, які знаходяться в Борзнянському РВ УМВС, - знищити.
Цивільний позов прокурора
задовольнити, стягнувши
з засудженого ОСОБА_1. на користь
Борзнянської ЦРЛ в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи,
потерпілої від злочину, 592,05 грн.
На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський
районний суд на протязі 15 діб з моменту проголошення вироку.
Суддя
Борзнянського районного суду О.А.Луговець