Справа № 721/314/15-к
Провадження 1-кп/721/36/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила кримінальне провадження № 0000047 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сергії, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, непрацюючого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу у Збройні Сили Уккраїни за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.01.2015 року, отримав від працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 03.02.2015 р. повістку, після чого пройшов медичний огляд, і за наслідками якого був визнаний придатним для проходження військової служби. 06.02.2015 року складено акт про те, що ОСОБА_4 відмовився відбути на військову службу до розташування військової частини у складі команди. Одночасно він був письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

06.02.2015 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від призову від мобілізації, без поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, не прибув у призначений час до місця призову, не повідомив про причини неприбуття, чим порушив Порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Таким чином, гр.-н ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, скоїв злочин, передбачений ст. 336 КК України.

20.03.2015 року між прокурором Путильського району Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у скоєному правопорушенні, передбаченому ст. 336 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім цього, згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 погодився понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на два роки із застосуванням ст. 75 КК України випробувального терміну в один рік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 336 КК України, щодо яких він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь якого насильства, примусу чи погроз, та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, даний злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Санкція ст.336 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

Судом також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_4 можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, постановивши відносно ОСОБА_4 обвинувальний вирок та призначивши йому узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368-371, 374, 473-476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 20.02.2015 року, укладену між прокурором Путильського району Чернівецької області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, і за його вчинення призначити йому покарання у виді позбавлення волі на два роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, застосувавши іспитовий термін в один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без згоди кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Путильський районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5