Справа №-613/1927/14-к Провадження №-1-кп/613/32/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000536 від 02 вересня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, розлученої, має трьох малолітніх дітей, не працюючої,інваліда 3 групи, що проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 28 серпня 2014 року близько 20 год. 00 хв., маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, що виникла на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, навмисно нанесла ОСОБА_5 1960 року народження, близько 2 ударів металевою трубою в область голови, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді уламкового перелому, вдавленого перелому тім`яної кістки зі зміщенням, лінійного перелому лобної кістки, забою головного мозку з епідуральною гематомою, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, по критерію небезпечності для життя.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно між нею та ОСОБА_6 виникла сварка,в ході якої вона металевою трубою нанесла йому два удари по голові.

Враховуючи те, що підсудна ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння і кваліфікує її дії за ст.121 ч.1 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, характеристику особистості підсудної, яка полягає в тому, що вона раніше не судима, не працює,є інвалідом, має трьох малолітніх дітей,за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для підсудної, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для підсудної , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обравши підсудній ОСОБА_4 покарання за ст.121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі , застосувати ст.75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов"язків, передбачених ст.76 ч.1 п.3 та п.4 КК України. При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої, попередження нових злочинів, а тому її виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною в скоєні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.3,п.4 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.

Речовий доказ по справі: металеву трубу, довжиною 165 см., яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя