АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
11 "а"- 693 Категорія: ст. 297 КК України
суді 1-ї інстанці Михайленко А.В. Доповідач Кривошея A.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
серпня 2007 року м.
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду

Вінницької області в складі:

Головуючого:
Паська Д.П.

судців: Кривошеї
А.І., Вашук В.П.

за участю
прокурора Курбатової І.Л.

та адвоката
ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора та
засудженого на вирок Ленінського райсуду
М. Вінниці від 16 травня 2007 року яким засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, жителя м. Вінниці, раніше не судимого

за ст.
140 ч.2 КК (1960р.) до двох років позбавлення волі,

за ст. 297 КК до трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим остаточно призначено покарання три роки позбавлення
волі.

Згідно
вироку суду ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , засудженим вироком Ленінського райсуду м. Вінниці від
25.12.01, в період з січня по лютий 2001
року скоїв 10 епізодів викрадення алюмінієвих секцій огорож з могил на
кладовищі по вул. Кобилянського в м. Вінниці та за попередньою змовою з ОСОБА_3
, на початку березня 2001 року таємно
викрав 4 секції огорожі на загальну суму 68грн., що лежали складеними на території кладовища.

Прокурор
просить вирок змінити вважати ОСОБА_2 засудженим до призначеного судом покарання за сукупності
злочинів із застосуванням ст. 42 КК
(1960 року), а не ст. 70 КК (2001 року) відповідно до п.13
Прикінцевих та перехідних положень КК (2001року).

В
апеляції засудженого ставиться питання про зміну вироку суду та призначення
покарання із застосуванням ст. 75
КК, в зв'язку з тим, що досудове слідство так і судове проведено
невірно: слідчим сфабриковано матеріали справи: він
не мав можливості
читати протоколи свого
допиту, а лише

підписував по проханню слідчого,
судом же йому не надали перекладача,
а при призначенні міри покарання не враховано його стан здоров»я.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, яка підтримала свою апеляцію і заперечила
проти задоволення апеляції засудженого,
адвоката ОСОБА_1, який підтримав апеляцію засудженого та просив пом'якшити
йому покарання, перевіривши матеріали справи
в межах апеляцій та обговоривши її доводи,
колегія суддів вважає, що
апеляцію прокурора слід задовільнити, а
апеляцію засудженого залишити без задоволення.

Суд дав
належну оцінку доказам у справі в їх сукупності і обґрунтовано визнав доведеною
винність ОСОБА_2 у вчиненні
злочину та правильно кваліфікував його дії.

Будучи
допитаним на досудовому слідстві ОСОБА_2 повністю визнав себе винним в скоєному та детально
розповів обставини злочину, що
підтверджуються речовими доказами (а.с. 52). З його участю проведено
відтворення обстановки і обставин подій (а.с. 48-49).

Твердження
ж засудженого в апеляції що він не розумів української мови і лише підписував
протоколи надумані. ОСОБА_2 є українцем,
гр.України, постійно проживає в
Україні. Крім того, протоколи
допитів, очних ставок проводились і на
російській мові, в яких засуджений теж
визнавав себе винним та детально розповідав обставини скоєння злочинів (а.с.
79-82)

Призначаючи
покарання відповідно до ст. ст. 65,
71 КК суд в повній мірі врахував всі обставини справи і дані про особу
засудженого тому його апеляція задоволенню не підлягає.

Поряд з
цим, ОСОБА_2 засуджений за
злочини, скоєні в січні 2001 року, тобто до прийняття нового КК. В зв»язку з
цим, незалежно від кваліфікації дій
засудженого: за новим чи старим КК,
згідно п.13 Прикінцевих та перехідних положень КК (2001 року) у разі
призначення покарання за сукупністю злочинів,
вчинених до набрання чинності цим Кодексом, застосовується ст. 42 КК (1960 року) а не ст. 70 КК (2001 року), тому апеляцію прокурора слід задоволити.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора задоволити, а апеляцію
засудженого залишити без задоволення. Вирок Ленінського райсуду м. Вінниці від
29 березня 2005 року щодо ОСОБА_2 - зміни. Вважати його засудженим до
призначеного судом покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст. 42 КК (1960 року), а не
ст. 70 КК (2001 року).

Врешті
вирок суду залишити без зміни.