АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/114/15 Справа № 703/6668/14-к Категорія: ч. 1 ст. 119 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року, якою клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001627 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 10 класу Смілянської спеціалізованої школи 1-111 ступенів № 5,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України повернуто Смілянському міжрайонному прокурору для усунення його недоліків, -

в с т а н о в и л а :
Даною ухвалою повернуто Смілянському міжрайонному прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Підставами прийняття такого рішення у підготовчому судовому засіданні суд вказав в ухвалі те, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки пропонуючи застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, прокурор не послався на висновок медичної комісії щодо можливості перебування ОСОБА_7 в такій установі, що суперечить ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи у справах дітей», ст. 2 Інструкції про медичне обстеження дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання та п. 18 ППВС України від 15.05.2006р. № 2.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду з підстав істотного порушення норм кримінально процесуального закону та призначити новий розгляд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції. Зазначає, що оскаржувана ухвала не містить жодних даних про невідповідність клопотання вимогам КПК України, а ст.ст. 291, 292 КПК України не містять обов`язкової вимоги про посилання в ньому на висновок медичної комісії щодо можливості перебування неповнолітнього у спеціальній навчально-виховній установі для дітей та підлітків. На думку апелянта, суд вийшов за межі розгляду питань, з`ясування та вирішення яких, відповідно до ст.ст. 314,315 КПК України, має здійснюватись в підготовчому судовому провадженні. Вказує, що відомості про стан здоров`я неповнолітнього, які необхідно врахувати при обранні заходу виховного характеру, відповідно до ст. 485 КПК України, підлягають з`ясуванню як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, тому, наведені судом недоліки клопотання про застосування заходів виховного характеру не є такими, що перешкоджають його призначенню до судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги прокурора та просили ухвалу районного суду скасувати та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Так, за змістом ст. 291 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру повинно містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного неповнолітнього обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження.

Повертаючи прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний був ухвалити обґрунтоване та вмотивоване рішення, однак суд вказаних вимог закону не дотримався, такого обґрунтування не навів, а прийняв рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції безпідставно повернув дане клопотання прокурору, оскільки, на думку колегії суддів, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 цілком відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України.

Перелік визначених в даних статтях вимог, яким має відповідати клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, не містить обов`язкової вимоги про посилання в ньому на висновок медичної комісії щодо можливості перебування неповнолітнього у спеціальній навчально-виховній установі для дітей і підлітків.

Таким чином, вирішуючи вказане питання в підготовчому судовому засіданні, суд вийшов за межі розгляду питань, з`ясування та вирішення яких, відповідно до ст.ст. 314, 315 КПК України, має здійснюватися в підготовчому судовому проваджені.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не позбавлений можливості під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з`ясувати відомості про стан здоров`я неповнолітнього, які необхідно врахувати при обранні заходу виховного характеру, відповідно до вимог ст. 485 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409, ст.ст. 411, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року, якою клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001627 щодо ОСОБА_7 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, повернуто Смілянському міжрайонному прокурору для усунення його недоліків, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в попередньому його складі.

Дана ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :