УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2007
року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Кіровоградського апеляційного суду у складі:

головуючого -
судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M.
і Ремеза П.М., з участю прокурора
Шевченко В.Б., розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Петрівського районного суду від 30 січня 2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, не одружений,
раніше судимий :

·
17.10.2002 року за ст.ст. 186 ч.2, 75 КК України на 4
роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

·
20.09.2004 року за ст.ст. 15 ч.2, 289 ч.2, 69 і 71 КК
України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за
ст.391 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків, остаточно на 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_1. за те, що він,
відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі з 27 січня 2005 року у
Петровській виправній колонії № 49, допустив 53 порушення режиму відбування
покарання, за що адміністрацією виправної установи неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності, в тому числі 9 разів поміщався до ДІЗО.

Так, 6 червня 2006 року за злісне порушення вимог режиму відбування
покарання, постановою начальника ВК № 49 на нього накладено дисциплінарне
стягнення і відповідно до ст.ст. 100 і 101 КВК України переведено з дільниці ре
соціалізації до дільниці посиленого типу, на три місяці до приміщення камерного
типу.

Після цього, 4 вересня та 8 листопада 2006 року за злісне порушення
установленого порядку відбування покарання на нього накладені дисциплінарні
стягнення і відповідно до ст.ст. 132 і 134 КВК України переведено до приміщення
камерного типу.

8 грудня 2006 року близько 14 годин 35 хвилин, йому в приміщенні
посиленого контролю ВК №49 начальником ДПК, в присутності представників

Справа №
655 - 2007 рік Головуючий
в суді 1-ої інст. Жушман О.М.

Категорія ст.
391 КК України Доповідач
Ремез П.М.

адміністрації
установи та інших засуджених, було запропоновано відпрацювати наряд поза
чергою. Будучи забезпеченим для роботи необхідним інвентарем та попередженим
про кримінальну відповідальність за ст. 391. КК України, немаючи медичного
звільнення від праці ОСОБА_1 без поважної причини категорично відмовився
відпрацювати наряд поза чергою, чим вчинив злісну непокору законним вимогам
адміністрації виправної установи.

В апеляції на цей вирок засуджений ОСОБА_1, просить змінити вирок суду, та
пом'якшити призначене йому покарання, вказуючи на те, що суд призначаючи йому
покарання в недостатній мірі врахував пом'якшуючі обставини, а саме що на його
утримання знаходиться неповнолітня дочка, яка на даний час перебуває у його
родичів і позбавлена батьківського піклування, крім того просить врахуватиі те,
що він відмовився відпрацювати наряд поза чергою, а у зв'язку з тим, що в той
час перебував у стані депресії, оскільки погано переносить своє місце
перебування в оточенні спецконтингента.
Також вважає, що у вироку суду неправильно зазначено строк обчислення
відбуття покарання з 19 грудня 2006 року, оскільки він знаходиться у
Петровській ВК №49 на загальному положенні з 8 грудня 2006 року.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора про залишення апеляції

засудженого без задоволення, а
вироку суду без зміни, перевіривши матеріали

кримінальної справи та доводи
апеляції, судова палата вважає, що вона не підлягає

задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. у вчиненні злісної непокори законним
вимогам адміністрації виправної установи, за яку його засуджено, обгрунтований
дослідженими судом доказами і являється вірним.

Так, сам засуджений ОСОБА_1 на попередньому слідстві та в
судовому засіданні, свою вину визнав повністю і розповів суду всі обставини,
при яких він вчинив злочин.

Крім того вина засудженого ОСОБА_1. підтверджується іншими достовірними
доказами по справі, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд виходячи з тих доказів, які дослідив, обґрунтовано визнав
винним ОСОБА_1., у вчиненні злісної непокори законним вимогам адміністрації
виправної установи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі і за
порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року
стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу і вірно кваліфікував
його дії за ст.391 КК України.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_1 суд врахував, у відповідності з вимогами ст.65 КК
України, що він скоїв злочин середньої тяжкості, його щире каяття та повне
визнання своєї вини, що він по місцю відбування покарання характеризується -
негативно, на утриманні має неповнолітню дитину, а тому обґрунтовано дійшов
висновку про можливість його виправлення позбавленням волі в призначений строк.

Підстав для пом'якшення засудженому ОСОБА_1, покарання
судова палата не вбачає.

Доводи засудженого щодо неправильності обчислення йому строку відбуття
покарання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог
ст. 338 ч.2 КПК України у строк відбуття покарання зараховується строк
перебування засудженого під вартою по даній справі. Як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_1 утримувався під вартою по даній справі, відповідно до постанови
суду з 19 грудня 2006 року(а.с.311-313), тому судом першої інстанції відповідно
до вимог КПК правильно обчислено початок строку відбуття призначеного
засудженому покарання і підстав для його зміни немає.

Керуючись
ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного
суду від 30 січня 2007 року, щодо нього - залишити без зміни.