АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11- кп/778/1241/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 , Доповідач в апел. інстанції
ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеозв`язку із Вільнянського СІЗО Запорізької області

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 19 грудня 2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 19 години 30 хвилин 20 листопада 2014 року.

За ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 виправданий за недоведеністю його вини у скоєнні даних злочинів.

Відмовлено в задоволені цивільного позову ОСОБА_14 про стягнення збитків.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись із вироком в частині виправдання ОСОБА_7 , прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, як вбачається з її змісту, посилається на незаконність, необгрунтованіссть та невмотивованість вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність судового слідства. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання у вигляді 4 років 6 місцяів позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Судові витрати на залучення експертів стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Встановлені вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року обставини:
16 червня 2014 року приблизно о 03 годині 10 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт будинку АДРЕСА_1 зайшов на територію домоволодіння. Відразу після чого, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 підійшов до кімнати для відпочиваючих, де через незачинені вхідні двері проник до неї, де діючи з єдиним умислом таємно, повторно викрав майно ОСОБА_21 на загальну суму 1940 грн., а також майно ОСОБА_22 на загальну суму 2 636 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 майнову шкоду на вище вказані суми.

Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачувався органами досудового розслідування у вчиненні крадіжок за наступних обставин.

01 червня 2014 року приблизно о 03 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору домоволодіння АДРЕСА_1 , проник на територію домоволодіння, звідки повторно, таємно викрав належне ОСОБА_23 майно, на загальну суму 25 000 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_24 майнову шкоду на вище вказану суму.

19 червня 2014 року приблизно о 03 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору домоволодіння АДРЕСА_1 , проник на територію домоволодіння, звідки таємно, повторно викрав, належний ОСОБА_9 спортивний велосипед «Азимут», вартістю 1600 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму 1600 грн.

25 червня 2014 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до воріт будинку АДРЕСА_1 , де відчинив засов, яким вони були зачинені, після чого проник на територію домоволодіння, звідки таємно, повторно викрав належний ОСОБА_10 спортивний велосипед «Конандойл», вартістю 12 000 грн. та шолом, вартістю 1000 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 13000 грн.

07 липня 2014 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через огорожу території домоволодіння АДРЕСА_1 проник до неї, де піднявшись сходами на терасу, зі стола таємно, повторно викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 500 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказуну суму.

21 липня 2014 року приблизно о 04 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору території домоволодіння АДРЕСА_1 , проник на неї, де зі столу таємно, повторно викрав належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 1 330 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

08 червня 2014 року приблизно о 04 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору дачної ділянки АДРЕСА_1 , зайшов на територію дачі, де підійшовши до відчиненого вікна будинку, рукою через вікно проник до будинку, де з підвіконня таємно, повторно викрав належне ОСОБА_13 майно на загальну суму 1 710 грн. З викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1710 грн.

13 червня 2014 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору дачної ділянки АДРЕСА_1 , зайшов на територію дачі, де підійшов до кімнати для відпочиваючих. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, через відчинені вхідні двері рукою проник до кімнати, звідки зі столу біля входу таємно, повторно викрав майно ОСОБА_14 на загальну суму 4 480 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на вказану суму.

04 липня 2014 року приблизно о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт будинку АДРЕСА_1 зайшов на територію домоволодіння. Відразу після чого, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 підійшов до будинку, де через незачинені вхідні двері проник до нього, звідки з кімнати таємно, повторно викрав належний ОСОБА_16 фотоапарат «Nikon S3400», вартістю 900 грн. Відразу після цього продовжуючи свій злочинний намір та діючи з єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 пройшов до спальної кімнати, де з крісла таємно, повторно викрав належний ОСОБА_15 мобільний телефон «Samsung-Korbi», вартістю 1000 грн., з сім-картою мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн. на рахунку якої грошові кошти були відсутні. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 900 грн. та потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 1010 грн.

13 липня 2014 року приблизно о 01 годині 05 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт будинку АДРЕСА_1 зайшов на територію домоволодіння. Відразу після чого, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 підійшов до будинку, де через незачинені вхідні двері проник до будинку, де з коридору таємно, повторно викрав належне ОСОБА_17 майно на загальну суму 7 620 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_17 майнову шкоду на вказану суму.

22 липня 2014 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку воріт забору домоволодіння АДРЕСА_1 , зайшов на територію домоволодіння, де піднявшись сходами на другий поверх кімнат для відпочиваючих, через незачинені вхідні двері проник до кімнати, звідки таємно, повторно викрав, належний ОСОБА_18 ноутбук «HP» та зарядний пристрій до нього, загальною вартістю 5000 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 5000 грн.

02 липня 2014 року приблизно о 04 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до воріт забору домоволодіння АДРЕСА_1 , де просунувши руку у пройом між створкою воріт натиснув необхідну комбінацію цифр на замку, чим відчинив його, після чого зайшов на територію двору, де через незачинені вхідні двері проник у літню кухню, звідки таємно, повторно викрав, майно ОСОБА_25 на загальну суму 3010 грн. Відразу після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_25 майнову шкоду на вказану суму.

14 липня 2014 року приблизно о 02 годині, знаходячись на пляжі біля кафе «Таверна», розташованого по вул. Приморська в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, з пляжного килимка, повторно, таємно викрав належну ОСОБА_26 жіночу сумку, вартістю 150 грн., в якій знаходилось її майно, а саме: гаманець, вартістю 100 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 60 грн., фотоапарат «Canon А-810» вартістю 1700 грн., мобільний телефон «Nokia-5228», вартістю 1000 грн., з сім - карткою мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілої цінності не має та картою пам`яті об`ємом 1 Гб., вартістю 50 грн.

Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_27 майнову шкоду на загальну суму 2910 грн..

В результаті судового розгляду суд прийшов до висновку, що майно у потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 дійсно було викрадено, однак вина ОСОБА_7 в скоєнні даних крадіжок не доведена, з урахуванням чого його слід виправдати.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції через суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону, думку обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, наполягає на своїй невинуватості, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Зміст виправдувального вироку також повинен відповідати вимогам ст.374 КПК України, при цьому у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно зі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, всупереч зазначеним вимогам закону, суд у вироку не дав належної оцінки доказам обвинувачення, не зазначив підстав, з яких не бере їх до уваги, та не навів достатніх мотивів та підстав виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Так, у вироку суд виклав докази, надані органом досудового розслідування, посилаючись лише на показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що викрадені у потерпілих речі йому нібито приніс знайомий на ім`я ОСОБА_28 , вважає докази обвинувачення недостатніми, а версію обвинуваченого не спростованою.

При цьому суд не вказує, яким чином версія ОСОБА_7 спростовує докази обвинувачення, зважаючи на відсутність будь-яких даних про існування особи, на яку посилається обвинувачений, який також не називає відомостей про цю особу.

Крім того, суд у вироку зазначив, що велосипед «Конандойл», викрадений у ОСОБА_10 , ноутбук «Acer», викрадений у ОСОБА_12 , за версією обвинуваченого, йому приніс ОСОБА_28 .

Разом з тим, згідно з журналом судового засідання, обвинувачений пояснив в судовому засіданні, що велосипед і ноутбук йому приніс не Тингіз, а ОСОБА_29 (а.с. 95, т. 1).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 не підтвердив вказані показання обвинуваченого, із його показань лише вбачається, що свідок разом з ОСОБА_7 продавав ноутбук знайомому ОСОБА_31 , та був присутнім при продажу інших речей (а.с. 15-16, т.2).

Показання даного свідка суд до уваги не взяв, належним чином не виклав їх у вироку, показання самого обвинуваченого виклав не повно та в розріз із його дійсними показаннями в судовому засіданні, не усунув суперечності в показаннях обвинуваченого та свідків, у зв`язку з чим викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, що, відповідно до ст. 409 КПК України, тягне скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і лише за наявності клопотання учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в межах доводів апеляційної скарги і перевірити ці доводи шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки клопотання про повторне дослідження обставин прокурором в апеляційній скарзі не заявлялося, а вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не вправі, оскільки буде порушено право обвинуваченого на захист.

Враховуючи зазначене та виходячи із загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, з метою забезпечення обвинуваченому реалізації його права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, раховуючи обґрунтованість обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183, 419 КПК України колегія суддів вбачає підстави для продовження строку тримання його під вартою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині виправдання за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України вирок залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4