№ 1-1/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 серпня 2008
року. Варвинський
районний суд Чернігівської області

в
складі судді Семенченка О.М.,

з
участю секретаря Тарасенко А.О.,

прокурора Ющенка П.І.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Варвинського районного суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя
АДРЕСА_1, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого,
раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 близько першої години в смт.
Варва Чернігівської області, біля
під”їзду будинку АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на
грунті особистих неприязних стосунків,
використовуючи фізичну силу, з метою
нанесення побоїв витягнув ОСОБА_5,
який також перебував у стані алкогольного сп”ягніння, з квартири НОМЕР_1
на вулицю, де умисно шляхом здавлювання руками шиї
потерпілого ОСОБА_5, перелому щитоподібного хряща, внаслідок механічної асфікції, заподіяв тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таким
чином, своїми діями що виразились в
умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент
заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5, ОСОБА_2 скоїв злочин,
передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході
судового слідства підсудний ОСОБА_2 у пред'явленому йому обвинуваченні винним себе не визнав і пояснив, що протягом
дня ІНФОРМАЦІЯ_3 він вживав спиртні напої близько 400 грамів горілки, а
також пива. Потім, близько 21 години він зустрів ОСОБА_6, який запросив йому
розпити пляшку горілки вдома у його брата ОСОБА_7, на що він погодився. Під
час вживання спиртних напоїв з участю
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2, в якій мешкає ОСОБА_7, ОСОБА_5 висловився на адресу підсудного
нецензурними та образливими словами. Він, сприйнявши слова ОСОБА_5 як особисту
образу, намагався побити потерпілого.
Проте в квартирі зробити це йому не
дозволив ОСОБА_6, а тому він насильно, тримаючи за одяг, виволік ОСОБА_5 з
квартири, яка розміщена на другому поверсі будинку, на подвір'я метрів на 15 від під”їзду і там
наніс йому два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Від першого
удару ОСОБА_5 упав на землю на спину. Потім він підняв
ОСОБА_5 і наніс другий удар, від чого
потерпілий також упав. Ця подія відбулася близько 0 годин 15 хвилин і тривала
близько 10 хвилин. Він залишив
ОСОБА_5 лежати на траві, а сам
повернувся у квартиру, забрав у квартирі свою футболку, яку зняв із себе перед
тим, як витягнув

ОСОБА_5 на вулицю, разом з ОСОБА_6 викурили по сигареті і разом пішли по своїх домівках. З під”їзду
будинку виходили також разом з ОСОБА_6,
а потім розійшлися в різні сторони. Його домівка, де він мешкав разом із своїми
батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_8, знаходиться за 5 хвилин ходьби від квартири
ОСОБА_7 Додому він прийшов не пізніше першої години ночі. Там, не вмикаючи
світла і не роздягаючись, ліг спати, а
вранці його затримали працівники міліції.
За шию ОСОБА_5 він не душив.

Незважаючи
на те, що підсудний ОСОБА_2 не визнає свою вину у заподіянні тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого
ОСОБА_5, суд вважає, що його вина
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст. 121 КК України, доведено в ході судового слідства повністю і вона
знайшла своє підтвердження такими
доказами.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ввечері він
зустрів підсудного ОСОБА_2 і запропонував йому піти додому до його брата ОСОБА_7 та розпити там пляшку
горілки, яку він ніс з собою. Коли прийшли в квартиру, то там був його брат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Під час розпивання
спиртного ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розпочали суперечку, в ході якої ОСОБА_5
висловився на адресу ОСОБА_2 образливими словами. ОСОБА_2 намагався тут же за
столом ударити ОСОБА_5,
але він та його брат не дозволили цього робити в квартирі. Потім ОСОБА_5
пішов і знову приніс пляшку горілки, яку також розпили вчотирьох. ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 дуже сп”яніли. ОСОБА_5 заснув за
столом, а він свого брата ОСОБА_7 відтягнув в кімнату на
диван. Згодом до квартири зайшов спільний знайомий ОСОБА_9, який запропонував піти до ОСОБА_10, що проживає неподалік. У ОСОБА_10 вдома він, ОСОБА_9, ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 продовжили вживати спиртне і за
дві години розпили близько одного літра
горілки, а потім він (ОСОБА_6)
повернувся додому до свого брата
ОСОБА_7. У ОСОБА_10 вдома залишалися ОСОБА_9 і ОСОБА_2. Було близько 12 годин
ночі. Коли прийшов, то побачив, що, як і раніше, ОСОБА_5 спав за столом на
кухні, а його брат ОСОБА_7 спав в кімнаті на дивані. Через хвилин 10 в двері
постукав ОСОБА_2, якого він впустив у квартиру.
Побачивши ОСОБА_5, ОСОБА_2 схопив
його і намагався витягнути із-за столу. ОСОБА_5
ніяк не реагував, опору не чинив, через те,що був дуже п”яний. Він (ОСОБА_6) просив ОСОБА_2 не чіпати ОСОБА_5, проте ОСОБА_2 не звертав на
це уваги, витягнув його під руки з квартири в коридор, а потім далі на
сходову площадку, запевнивши ОСОБА_6, що
не буде бити ОСОБА_5. ОСОБА_6 залишався
в квартирі брата, а хвилин за 10 повернувся ОСОБА_2 і сказав: “Я мабуть його
вбив”. Оскільки він (ОСОБА_6) не приділив словам ОСОБА_2
серйозного значення, то розмова з цього
приводу не була продовжена. ОСОБА_2 одягнув свою футболку, яку знімав перед
тим, як витягнути ОСОБА_5 з квартири,
потім він та ОСОБА_2 разом викурили по цигарці, і разом пішли з квартири
по домах. Ні в під”їзді, ні біля під”їзду будинку при виході з нього він
нічого підозрілого не помітив, оскільки був дуже п'яний, а ще на вулиці було темно. Ніякого освітлення біля під”їзду не було. Місяця на небі також
не було видно. Тому ішов “напомацки”.
Наступного дня його з дому забрала
міліція і стало відомо, що біля будинку, де живе його брат ОСОБА_7, знайшли
труп ОСОБА_5.

Суд
визнає показання свідка ОСОБА_7 достовірними, оскільки вони співпадають з
показами інших свідків та відповідають обставинам справи.

Вина
підсудного ОСОБА_2 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК
України, підтверджується також висновками експерта судово-медичної
експертизи №285 від 22 вересня 2006
року (т. 1, а.с.153-157) та № 602 від 15.07.2008 року (т.2, а.с. 68-72), де
зазначається, що на основі даних судово-медичної експертизи трупа гр.
ОСОБА_5, у нього мали місце наступні
тілесні ушкодження:

1. На протизавитку правої вушної раковини рана лінійної форми, на
передній поверхні шиї по середній лінії в середній третині та нижній третині
овальний крововилив фіолетового кольору в повздовжньому напрямку, в верхній третині шиї, дещо зправа аналогічний синець
в поперечному напрямку, тут же дещо лівіше подряпина в поперечному
напрямку, в середній третині шиї по
правій передньо-боковій поверхні два синці,
на правій боковій ділянці шиї три синці, тут же 17 (сімнадцять)
подряпин від точкових до півмісяцевих майже паралельних між собою, мається синець
по передній поверхні лівого плечового суглобу, по розгинальних поверхнях
обох ліктьових суглобів садна, зліва 3 та зправа 1 садно, по боковим поверхням
обох стегон в в/з садна зправа та зліва, на лівій боковій ділянці тулуба садно,
в лівій виличній області синець, перелом щитоподібного хряща, крововилив в
м'які тканини шиї та щитоподібну залозу.

2.
Безпосередньою причиною смерті явилась механічна асфікція через
здавлення шиї руками, що підтверджується наявністю овальних крововиливів та
півмісяцевих саден на шкірі шиї, перелом щитоподібного хряща та крововиливом в
м'які тканини шиї та щитоподібну залозу, та зовнішніми і внутрішніми признаками
асфікції.

3.Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, по
давності можуть відповідати ІНФОРМАЦІЯ_2. Тілесні ушкодження у вигляді синців
та подряпин в області шиї, перелому щитоподібного хряща, крововиливу в м'які
тканини в області перелому та в щитоподібну залозу мають характер тяжких
тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя; рана на правій вушній
раковині відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я; інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд не
може визнати показання підсудного ОСОБА_2такими, що відповідають дійсності через те, що вони суперечать дослідженим в
судовому засіданні доказам.

Зокрема,
підсудний ОСОБА_2 дає різні показання в різний час дізнання, досудового та
судового слідства. Даючи письмове пояснення ІНФОРМАЦІЯ_2 працівникам міліції (т.1, а.с. 28-29), ОСОБА_2 стверджує, що він наніс два удари
потерпілому ОСОБА_5, один з яких прийшовся в область шиї, після чого потерпілий захрипів і впав. Він злякався і відбіг убік. Хвилин
через 15 повернувся до ОСОБА_5 і,
переконавшись, що той продовжує лежати на тому ж місці, злякався ще більше і
пішов до квартири ОСОБА_6. Проте в судовому засіданні підсудний заперечує факт,
викладений ним у поясненні, стверджуючи, що дав ці поясненні за порадою
працівника міліції ОСОБА_11, який відібрав це пояснення. Суд не може взяти до
уваги такі обґрунтування підсудного даних ним раніше пояснень, оскільки в той
час, коли він давав пояснення, обставини
вчинення злочину та причина смерті ще не були
ніким досліджені і схиляти до дачі
таких пояснень було б нелогічним.

В
протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_2 від 20 серпня 2006 року він зазначає,
що, коли зав”язалася бійка між ним та ОСОБА_5, їх розборонив ОСОБА_6 і
випровадив з квартири в коридор, де
ОСОБА_5 ударив його в обличчя кулаком. Потім він (підсудний) ударив потерпілого ОСОБА_5, витягнув його на вулицю
і там наніс удар кулаком в область
обличчя, після чого ОСОБА_5 упав і більше не вставав. Коли побачив, що
потерпілий довго не встає, він злякався. При цьому підсудний ОСОБА_2 зазначає,
що він був дуже п”яний і всіх моментів
не пам”ятає. Згодом ці показання ОСОБА_2 теж змінив і в протоколі допиту
підозрюваного від 23 вересня 2006 року в
присутності захисника ОСОБА_12 зазначає, що він заподіяв потерпілому
ОСОБА_5 два удари в область обличчя у
під”їзді будинку і ще два удари в обличчя, після того, як витягнув потерпілого
на вулицю. Побачивши, що ОСОБА_5 упав на землю і лежав нерухомо, він повернувся
у квартиру ОСОБА_6 , а коли ішов разом з ОСОБА_6 додому, то на тому місці, де
залишав лежачим ОСОБА_5, його вже не
було.

Проте з
показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що підсудний ОСОБА_2 витягнув з квартири потерпілого ОСОБА_5,
коли той спав. При цьому потерпілий
ОСОБА_5 не чинив ніякого опору підсудному ОСОБА_2 і не усвідомлював того, що
діється.

Будучи
допитаним як обвинуваченого 1 вересня 2006 року (а.с. 91), ОСОБА_2
зазначає, що він наніс декілька ударів
потерпілому ОСОБА_5 і допускає, що від його дій можливе настання смерті.
Проте він не мав умислу заподіяти смерть ОСОБА_5. В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 заперечує цю обставину і
стверджує, що від тих ударів в обличчя, які він заподіяв потерпілому ОСОБА_5,
останній не міг померти. В той же час
ОСОБА_2 в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_5 після нанесення йому
повторного удару в обличчя, більше не вставав з землі.

Заперечення
підсудним ОСОБА_2 того факту, що він, коли повернувся в квартиру ОСОБА_7 після
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, повідомив свідкові ОСОБА_6 про те, що,
мабуть, убив потерпілого, не можуть
судом бути взяті до уваги, оскільки показання ОСОБА_6 є послідовними на протязі
усього досудового та судового слідства. Крім того, з протоколу допиту свідка
ОСОБА_7 на досудовому слідстві
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.69), дослідженому у судовому засіданні, вбачається, що
йому повідомив його брат ОСОБА_6 вночі ІНФОРМАЦІЯ_2, коли виходив з квартири, що ОСОБА_2 мабуть убив ОСОБА_5. Хоча свідок
ОСОБА_7 в судовому засіданні не міг детально пояснити події, про які свідчив на
досудовому слідстві, пославшись на те, що пройшло багато часу, але він
підтвердив, що показання на досудовому слідстві давав правдиві, а тому суд бере
їх до уваги як такі, що відповідають обставинам справи.

Крім
того, підсудний ОСОБА_2, в обґрунтування своєї поведінки щодо потерпілого
ОСОБА_5 наводить причину нанесення
потерпілим образи на його адресу, що і спричинило сварку та подальшу бійку. Проте свідок ОСОБА_6
стверджує, що сварка між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 припинилася, як тільки він не
дозволив підсудному вчинити бійку у квартирі його брата ОСОБА_7. Потім потерпілий ОСОБА_5 заснув за столом, а він разом з
ОСОБА_9 та ОСОБА_2 пішли додому до ОСОБА_10 в інший будинок, де перебували там
близько двох годин і вживали спиртні
напої. Після повернення в квартиру до
ОСОБА_7, сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
не було, Підсудний витягнув в коридор сонного ОСОБА_5. Таким чином, суд вважає,
що показання підсудного ОСОБА_2 і в цій частині суперечать дослідженим у
судовому засіданні доказам.

Не
знаходить свого підтвердження і та обставина, на яку посилається підсудний
ОСОБА_2, що він на подвір”ї біля булинку наносив два сильних удари кулаком правої руки в
ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_5, оскільки
при проведенні
судово-медичної експертизи на тілі потерпілого ОСОБА_5 не було виявлено тих тілесних ушкоджень, на які
вказує підсудний ОСОБА_2.

Суд не
може погодитися з поясненнями підсудного і в тому, що він залишив лежати
потерпілого ОСОБА_5 на траві метрів в 15-20 від входу в будинок, а не перед
під”їздом, де виявили труп потерпілого, оскільки це суперечить доказам по
справі. Зокрема, підсудний стверджує, що ОСОБА_5 сам пересувався до того місця,
на яке вказує ОСОБА_2 Проте свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_5 сам не рухався, а його тягнув
підсудний ОСОБА_2 по коридору і далі по
сходинках за ногу. Підсудний ОСОБА_2 також пояснював у судовому засіданні, що
тягнув ОСОБА_5 на подвір”я за ногу та
штани. Крім того, як припустив у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2, тапочки, які виявили на сходинках у під”їзді будинку, належали
ОСОБА_5, а знаходились там через те, що, можливо, вони спали з потерпілого,
коли він стягував його згори наниз.

Такого
ж висновку прийшов і допитаний у
судовому засіданні експерт Ткаченко І.В., який пояснив, що був присутній при
огляді місця події ІНФОРМАЦІЯ_2 і при огляді трупа виявив, що футболка на потерпілому була піднята догори, що
означає волочіння потерпілого.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що потерпілий не пересувався самостійно як по
коридору, сходах , так і на вулиці , а тому потерпілого ОСОБА_5 витягнув на
місце виявлення трупа підсудний ОСОБА_2.
Суд також не вбачає мотивів, за якими підсудний ОСОБА_2 відтягував потерпілого
подалі від під”їзду, оскільки перешкод для підсудного в нанесенні тілесних
ушкоджень потерпілому не було.

Суд
також вважає, що зазначена обставина підтверджує той факт, що волочіння
потерпілого мало місце, коли він був ще живий, оскільки експерт, з урахуванням результатів огляду
місця події, прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_5 наступила на місці
виявлення трупу. До того ж експерт стверджує, що під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 знаходився в лежачому положенні на спині, а нападник - над ним.

З показань підсудного ОСОБА_2 вбачається, що події біля
будинку, коли він наносив удари потерпілому ОСОБА_5, відбувалися близько першої
години ночі. Це підтверджує і свідок ОСОБА_6
Згідно висновку
судово-медичного експерта смерть гр.
ОСОБА_5 настала також близько першої години ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому суд
приходить до переконання, що час настання смерті потерпілого ОСОБА_5 і час
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 підсудним ОСОБА_2
співпадає.

Таким
чином, суд приходить до переконання, що тілесні ушкодження, які спричинили
смерть ОСОБА_5, були заподіяні підсудним ОСОБА_2 шляхом здавлення шиї
потерпілого руками, що спричинило асфікцію та смерть потерпілого, на місці
виявлення трупа. Це підтверджується і висновком судово-цитологічної експертизи
(а.с. 151), згідно з яким в піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_2 виявлена
кров і клітини багатошарового плоского епітелію травматичного походження, які
виникли від особи чоловічої генетичної статі і могли виникнути від потерпілого
ОСОБА_5.

Заперечення всіх наведених вище обставин підсудним , суд оцінює
як намагання підсудного
ОСОБА_2 ухилитися від відповідальності.

Та
обставина, що свідок ОСОБА_6 не помітив тіло ОСОБА_5, яке лежало перед
під”їздом при виході з будинку,
пояснюються самим свідком тим, що на дворі було дуже темно, у під”їзді світло
не горіло, а він був в стані сильного сп”ягніння. Заперечення підсудного, що не
можна було пройти повз ОСОБА_5, щоб не помітити його тіло, не відповідає
дійсності, оскільки з фототаблиці 1; 3; 5, доданих до протоколу огляду місця
події (а.с. 10-11), вбачається, що для
проходу однієї особи достатньо місця, аби не зачепити і не помітити лежачого на
асфальті тіла потерпілого ОСОБА_5. Крім того слід врахувати, що ОСОБА_6 вийшов
з освітленого приміщення в нічим не освітлене середовище, тому можливість не
помітити потерпілого на тротуарі була реальною.

Вина
підсудного у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
підтверджується також:

Протоколом
огляду місця події та фото таблицями (а.с. 8-15, 64-65);

Протоколом
відтворення обстановки та події від 6 листопада 2006 року (т.1, а.с.
188-191), де підсудний ОСОБА_2 вказує, як тягнув ОСОБА_5 з квартири ОСОБА_7 на
подвір”я та наносив удари ОСОБА_5;

Актом
судового медико-криміналістичного дослідження № 170-МК (т.1, а.с.158 -159),
згідно якого на представлених
щитоподібному та перснеподібному хрящах від трупа ОСОБА_5 відмічається
пошкодження у вигляді повного перелому кута щитоподібного хряща справа, який
міг утворитися при дії травмуючої сили в
напрямку спереду назад;

Згідно акту №578 амбулаторної судово-психіатричної
експертизи (т.1, а.с. 144-146) у
підсудного ОСОБА_2 не простежувалися
будь-які ознаки психічного захворювання, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до
якого відноситься інкриміноване йому діяння. Примусові заходи медичного
характеру йому не показані.

Суд вважає, що дані в судовому
засіданні показання свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 про те, що вони чули в день вчинення злочину голоси 3-4 осіб
біля під”їзду будинку, не можуть вважатися такими, що мають
відношення до справи, оскільки ніхто із свідків не зазначив, що це має
відношення саме до нанесення
тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5.

Оцінюючи
всі докази в сукупності, беручи до уваги характер тілесних ушкоджень, які були
заподіяні потерпілому ОСОБА_5, суд приходить до переконання, що підсудний
ОСОБА_2 умисно завдав тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_5 і його винне діяння є
злочином, який передбачений ч.2 ст. 121
КК України, за що він і повинен
нести кримінальну відповідальність.

Обираючи
вид та міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину та обставини його
вчинення, особу підсудного, те, що раніше не судимий, за місцем роботи
характеризується негативно, за місцем проживання - позитивно.

Обставиною,
що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Обставин,
що пом”якшують покарання, судом не встановлено. Проте суд враховує молодий вік
підсудного, те, що на його утриманні знаходиться мати - інвалід 2 групи.

З
урахуванням наведеного та тяжкості наслідків, які настали від злочину, суд
приходить до переконання, що підсудному ОСОБА_2 слід призначити покарання у
виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 121
КК України.

З постанови Варвинського
районного суду від 22 серпня 2006
року (т.1, а.с.67) вбачається що ОСОБА_2
був затриманий органами дізнання за ст.
115 КПК України ІНФОРМАЦІЯ_2 і судом продовжено термін затримання до 15 діб. Постановою Варвинського районного
суду від 1 вересня 2006 звільнено ОСОБА_2 з-під варти в залі суду.

Постановою
Варвинського районного суду від 19 грудня 2006 року через неявку до суду
підсудному ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і
його оголошено в розшук. 18 червня 2008 року на виконання зазначеної постанови
суду підсудного ОСОБА_2 було затримано і з того часу він перебуває під вартою.

Термін
затримання підсудного з 19 серпня по 1 вересня 2006 року та час перебування під
вартою з 18 червня 2008 року до дня
винесення вироку судом, а всього два місяці і 9 днів, слід зарахувати у строк відбування покарання
у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_2 судом.

Постановою Варвинського районного суду від 1
вересня 2006 року (а.с. 105) підсудному
ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у
виді застави у розмірі 17000 гривень.

Згідно
квитанції до прибуткового касового ордеру
Прокуратурою Чернігівської області 4 вересня 2006 року прийнято від
ОСОБА_2 Катерини Володимирівни заставу за ОСОБА_2 сімнадцять тисяч гривень
(а.с. 86).

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 пояснив, що він був попереджений про те,
що не буде ухилятися від суду та слідства і з”являтися за викликом. Проте, як
вбачається з протоколу судового засідання та постанови суду (а.с. 234-236),
ОСОБА_2 в судове засідання по виклику суду не з”явився, в зв'язку з цим йому
було змінено запобіжний на взяття під варту і оголошено розшук. Як пояснив
підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні, він намагався уникнути
відповідальності.

Згідно ч. 6 ст. 154-1 КПК України, порушення
підозрюваним, обвинуваченим, підсудним взятих на себе зобов”язань тягне звернення застави в доход
держави.

Таким
чином, суд вважає, що сума застави 17000 гривень слід звернути в доход держави.

Цивільний
позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 154-1, 321-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і
призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з
відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбування покарання
відраховувати з дня виконання постанови суду про взяття під варту, тобто з 18 червня 2008 року. Крім того в строк
відбування покарання ОСОБА_2 зарахувати
13 днів затримання на підставі ст. 115 КПК України з 19 серпня по 1 вересня 2006 року.

Запобіжний
захід взяття під варту по відношенню ОСОБА_2
до вступу вироку в законну силу залишити
без змін.

Речові
докази: відеокасету залишити разом з
кримінальною справою, тапочки - знищити, а шорти - повернути підсудному.

Заставу
у розмірі сімнадцяти тисяч гривень, внесену на депозитний рахунок Прокуратури
Чернігівської обласної 4 вересня 2006 року ОСОБА_8 за ОСОБА_2, звернути в доход
держави.

На
вирок суду може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Чернігівської області на протязі 15 діб з дня його
проголошення.

Суддя підпис О.М. Семенченко

Копія
вірна: суддя Варвинського

Районного
суду
О.М. Семенченко