Кримінальне провадження № 703/4824/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2013 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого-судді
Васильківської Т.В.

при секретарі Палієві В.М.

з участю прокурора Бешлеги
І.В.

обвинуваченої ОСОБА_1

та потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Смілі
кримінальне провадження № 0001707
про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1,
українки, громадянки України, з вищою
освітою, заміжньої, такої, що має двох
малолітніх дітей 2011 та 2013 років
народження, та перебуває у дикретній
відпустці по догляду за ними, раніше
судимої:

- 08 липня 2013 року Смілянським
міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК
України на 1 рік позбавлення волі з
іспитовим строком на 1 рік:

у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185
КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, в червні 2012 року, в
невстановлений день та час, в будинку
АДРЕСА_2, таємно викрала золоті вироби
ОСОБА_2 на загальну суму 5610 грн.,
спричинивши їй матеріальну шкоду на
вказану суму.

Дії обвинуваченої кваліфіковані як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), за що передбачена
відповідальність відповідно до вимог
ч.1 ст. 185 КК України.

Обвинувачена винною себе визнала і
надала суду показання, що в червні 2012
року, точний день не пам'ятає, вона була
в гостях у своєї куми ОСОБА_2. В той час
їй дуже потрібні були гроші, тому вона,
поки власниця квартири виходила на
вулицю, викрала з шкатулки золоті
вироби, які здала до ломбарду,
отримавши за них близько двох тисяч
гривен, які витратила на власні
потреби. На даний момент частково
відшкодувала потерпілій завдані
збитки, та вважає, що невідшкодованою
залишилась сума 2 300 грн, у скоєному
покаялась, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_2 суду показала, що
обвинувачена є її кумою, та в червні 2012
року певний час жила у неї дома. Через
деякий час, уже в вересні вона виявила
зникнення золотих виробів, які
зберігала у шкатулці, та звернулась до
ОСОБА_1 подумавши, що це вона їх викрала.
Та не стала заперечувати, що це дійсно
вона, та почала частинами
відшкодовувати завдану шкоду, загальну
суму якої вони визначили в 10 000 грн. На
даний момент вона сплатила їй 5 000 грн.,
чотири з яких відображені у розписці, а
одну вона отримала без будь-яких
підтверджень. Просить суд суворо не
карати обвинувачену, але стягнути з неї
суму завданої шкоди, що залишилась
невідшкодованою.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК
України суд, з'ясувавши що учасники
судового провадження не оспорюють
обставин пред'явленого обвинувачення,
правильно розуміють їх зміст, та
переконавшись в добровільності їх
позиції, за відсутності заперечень
учасників судового провадження, визнав
недоцільним дослідження тих доказів
стосовно обставин справи що
підтверджують вину обвинуваченої,
обмежившись допитом обвинуваченої і
потерпілої та дослідженням письмових
доказів, які характеризують особу
ОСОБА_1 а також на підтвердження суми
цивільного позову.

В якості пом'якшуючих покарання
обвинуваченої обставин суд вважає щире
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, часткове відшкодування
завданої шкоди, а обставин, які
обтяжують покарання судом не
встановлено.

При визначенні покарання суд приймає
до уваги характер і ступінь тяжкості
скоєного кримінального
правопорушення, обставини вчинення
злочину, наявність кількох обставин, що
пом'якшують покарання обвинуваченої,
та відсутність обтяжуючих обставин,
особу обвинуваченої, яка хоча і має
судимість, але даний злочин вчинила
вперше, у скоєному щиро покаялась, за
місцем проживання характеризується
позитивно, та виховує двох малолітніх
дітей, частково відшкодувала завдану
шкоду, а тому суд приходить до висновку
про можливість виправлення
обвинуваченої без відбування
покарання, шляхом призначення
покарання у виді позбавлення волі із
звільненням від його відбування з
випробуванням, застосувавши вимоги
ст.75 КК України.

Оскільки ОСОБА_1 вчинила даний злочин
до постановлення вироку від 08 липня 2013
року, яким вона засуджена за ч. 1 ст. 185 КК
України до одного року позбавлення
волі з іспитовим строком на 1 рік,
остаточне покарання слід призначити на
підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим.
В строк остаточно призначеного
покарання слід зарахувати частково
відбуте покарання за попереднім
вироком.

Потерпілою під час досудового слідства
заявлено цивільний позов на загальну
суму 10 000 грн., обвинувачена в свою чергу
визнала та не заперечувала, що загальна
сума завданої потерпілій шкоди
становить саме 10 000 грн. При цьому
потерпіла заявила, що обвинувачена
відшкодувала їй 5 000 грн. із суми
завданої шкоди, зазначивши, що
відшкодування 4 000 грн. відображено у
розписці, а 1 000 грн. обвинувачена їй
сплатила без будь-яких розписок.

Обвинувачена в свою чергу наполягала,
що вона відшкодувала 7 700 грн., не
навівши жодних доказів на
підтвердження своїх показів у цій
частині.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 128 КПК
України, цивільний позов у
кримінальному провадженні
розглядається судом за правилами цього
Кодексу, та правилами ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
та згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
які визнані сторонами не підлягають
доказуванню.

Сторонами визнано, що загална сума
шкоди завданої внаслідок вчинення
обвинуваченою злочину становить 10 000
грн., тому така обставина не підлягає
доказуванню в суді.

Під час судового розгляду встановлено,
що обвинувачена відшкодувала
потерпілій 5 000 грн., що об'єктивно
підтверджується розпискою на суму 4 000
грн. та визнанням потерпілою того
факту, що обвинувачена відшкодувала їй
ще 1 000 грн. без відображення цього у
розписці.

Заперечення обвинуваченої, щодо суми
відшкодованої шкоди яку вона визначила
в 7 700 грн., суд оцінює як такі, що не
відповідають дійсності, оскільки вони
не підтверджені жодним доказом.

За таких обставин на думку суду
цивільний позов підлягає частковому
задоволенню з урахуванням
відшкодованої суми в 5 000 грн., та з
обвинувачено слід стягнути на користь
потерпілої 5 000 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України,
суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і
призначити їй покарання у виді двох
років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, за сукупністю злочинів
за цим вироком та вироком Смілянського
міськрайонного суду від 08 липня 2013
року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 185
КК України до одного року позбавлення
волі та на підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування покарання з
іспитовим строком на 1 рік, остаточно
призначити покарання ОСОБА_1 у виді
двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засуджену від відбуття призначеного
покарання з іспитовим строком 1 рік 6
місяців, якщо вона протягом іспитового
строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на неї обов'язки.

У відповідності до ст.76 КК України
зобов'язати засуджену ОСОБА_1 на період
іспитового строку не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти про зміну місця
проживання та періодично з'являтись в
службу для реєстрації.

Початок іспитового строку рахувати з
часу призначення покарання за
попереднім вироком, врахувавши період
з 08 липня 2013 року по 01 жовтня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000
грн. в якості відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
завданої злочином.

Запобіжний захід, до вступу вироку в
законну силу, залишити попередній -
особисте зобов'язання.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Черкаської області
через міськрайонний суд протягом 30
днів з дня його проголошення, з підстав
не пов'язаних із запереченням обставин,
які ніким не оспорювались під час
судового розгляду.

Головуючий:
Т. В. Васильківська