Справа № 1906/1-88/11
провадження № 1/16/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2011 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Гураль І.З.

з участю прокурора Добрянської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 вул.Гайова,12 Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, приватного підприємця, раніше не судимого,

за ч.1 ст.172 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, будучи субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, основним видом якого є виготовлення та реалізація меблів вчинив грубе порушення законодавства про працю за наступних обставин .

Так, відповідно до положень ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до положень ст.24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

У відповідності із ст.48 КЗпП трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу,

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Проте порушуючи вищезгадані норми Закону ОСОБА_3, будучи субєктом підприємницької діяльності фізичною особою допустив до роботи у належному йому цеху по виготовленню меблів та складському приміщенні, які розташовані по вул.Тихого в м.Збараж Тернопільської області без укладення трудових договорів з березня 2010р. ОСОБА_4, а з жовтня 2010р. ОСОБА_5

Всупереч вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. щомісяця та ОСОБА_6 в розмірі 500 грн. щомісяця, виплачувалась не офіційно, без її фіксування у первинних документах бухгалтерського обліку.

В порушення положень ч.2 ст.48 КЗпП України відповідні записи у трудові книжки працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо їхнього працевлаштування не зроблено.

Всупереч ст.253 КЗпП України із заробітної плати працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підсудним ОСОБА_2, як субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, внески до фондів соціальної спрямованості не сплачувались.

Будучи допитаним в суді підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю і пояснив, що він будучи субєктом підприємницької діяльності фізичною особою займається виготовленням та реалізацією меблів у належному йому цеху, який розташований по вул.Тихого в м.Збараж Тернопільської області

Оскільки в нього виникла необхідність у забезпеченні цеха по виготовленні меблів та готової продукції охороною з березня 2010р. охоронцем на його підприємстві працює ОСОБА_4, а з жовтня 2010р. ОСОБА_5

Проте, трудовий договір з ними не укладався, будь-які записи в їхні трудові книжки щодо працевлаштування не вносились, заробітна плата їм виплачувалась не офіційно, без фіксування її виплати у відповідних документах бухгалтерського обліку, внески до фондів соціальної спрямованості ним не сплачувались.

Обставини даної справи учасниками судового розгляду не оспорюються і за їхнім клопотанням інші докази по справі на підставі ст.299 КПК України судом не досліджувались.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази суд вважає, що органами досудового слідства дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.172 КК України, як за ознаками грубого порушення законодавства про працю кваліфіковано правильно.

В ході судового розгляду підсудний ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про закриття даної справи провадженням в звязку з дійовим каяттям.

Дослідивши матеріали справи, суд беручи до уваги те, що оскільки ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин в якому він звинувачується є невеликої тяжкості те, що він щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, відсутністю до нього будь-яких претензій з боку потерпілих те, що ним на усунення допущених ним порушень законодавства про працю потерпілий ОСОБА_5 офіційно працевлаштований із укладенням із ним трудової угоди, вважає можливим звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у звязку із дійовим каяттям, а дану справу провадженням закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. 7-1, 7-2 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.172 КК України у звязку із дійовим каяттям, а дану справу провадженням закрити

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя О.М. Ткаченко