Є. у. № 366/1927/13-к Провадження № 1-кп/366/161/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2013 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

при секретарі Мартовицькій Н.Є.,

з участю прокурора Маркова О.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000451 від 14.04.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, українець, громадянин України, не одружений, утриманців немає, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.04.13, близько 22 год., між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його знайомими та ОСОБА_1, які перебували поблизу місцевого клубу, що розташований у с. Максимовичі Поліського району Київської області по вул. Миру, 124, виникла сварка, яка переросла в бійку.

Після закінчення бійки, ОСОБА_3, відкрито викрав у ОСОБА_1 мобільний телефон марки Samsung GT1 8160, вартістю 1775 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв'язку Лайф вартістю 10 гривень, наручний годинник Alberto Kovalli, вартістю 720 гривень та бувший у використанні шкіряний гаманець, вартістю 75 гривень, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 1000 гривень, а всього заволодів майном на загальну суму 3580 гривень, чим своїми умисними протиправними діями спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму.

Досудовим слідством обвинувачений ОСОБА_3 звинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України розбій напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу. Суд, вислухавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст. 186 КК України грабіж відкрите викрадення чужого майна, оскільки факт нанесення обвинуваченим ударів потерпілому ніяким чином не доведено, як і сам напад з метою заволодіння чужим майном. Проте, факт відкритого викрадення ОСОБА_3 майна потерпілого доведений як показами самого потерпілого, який показав, що розумів, що обвинувачений витягує у нього з кишень його речі (гаманець і телефон) та знімає з руки годинник, так і письмовими доказами: протоколом огляду місця події, в ході якого обвинувачений добровільно видав телефон і годинник. Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. В даному випадку счуд перейшов до обвинувачення у злочині середньої тяжкості (грабіж), тоді як досудовим слідством він обвинувачувався у скоєнні тяжкого злочину (розбою).

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доводиться наступними доказами:

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Пояснив, що того дня 13.04.2013 року до нього приїхав ОСОБА_5 Їздили до дівчат . Потім приїхали до місцевого клубу в с. Максимовичі. Там був потерпілий, який став агресивно поводитись: брав його за шкірку, сварився за його відносини з бабою. ОСОБА_5 за нього вступився, і потерпілий ОСОБА_1 першим його вдарив. Годинник і телефон потерпілого взяв ОСОБА_6 ( про це потерпілий дізнався у с. Радинка, і саме він просив його (обвинуваченого) сказати міліції, що це він взяв речі потерпілого. Гаманця не було. Він особисто ударів по потерпілому не наносив. За проханням ОСОБА_6 він віддав працівникам міліції годинник і телефон, які йому дав працівник міліції. Суд критично відноситься до цих показав обвинуваченого, скільки вони спростовуються показами потерпілого та свідків, і розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути покарання за скоєний злочин.

Так само критично суд розцінює і показання матері обвинуваченого ОСОБА_4, яка зі слів сина стверджує, що він не брав чужого майна, як не брав участі і у бійці. Як викрадене опинилося у нього вона не знає. Загалом вона розуміє, що син грубіян ( відносно неї та її матері), дружить з дорослими. Вона чула, що син забирає у матері гроші, які вона залишає, про крадіжки з його сторони не чула.

Показання потерпілого ОСОБА_1 повністю спростовують покази обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину: так, він показав, що він знає обвинуваченого не один рік. Допомагав їм з бабусею по господарству. Потім відбував покарання у вигляді позбавлення волі, а коли повернувся у село, то дізнався, що ОСОБА_3, який вже підріс, став вкрай негативно ставитися до своєї бабусі: скоював насильство у сімї. 13.04.2013 року він був біля клубу і побачив обвинуваченого з його знайомими. Тоді він став говорити його знайомим, що з такою нехорошою людиною не треба спілкуватися. З цього і почався конфлікт. Він особисто намагався не наносити ударів - бо раніше був судимий. Хто точно наносив удари по ньому, коли він впав, він не може сказати. Але точно стверджує, що годинник, гаманець і телефон у нього з внутрішньої кишені діставав саме обвинувачений. Телефон згодом йому повернули працівники міліції ( без сім-картки, і флешки), ремінь на годиннику до цього часу порваний. Проте, на даний час він ні до кого не має претензій.

Показання потерпілого повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зводяться до того, що бійка дійсно розпочалася зі слів потерпілого щодо поведінки обвинуваченого по відношенню до його бабусі, а також він хватав обвинуваченого за шию. Бійка фактично була між ОСОБА_5 і потерпілим, інші, в т.ч. і ОСОБА_3 його не чіпали цього ніхто не бачив. Проте ніхто нічого у потерпілого з них не брав. Телефон і годинник віддав працівникам міліції обвинувачений, який забрав їх із заднього сидіння автомобіля.

Крім того, його вина доводиться наступними зібраними у справі доказами:

- протоколом огляду місця події від 15.04.2013 року місця бійки ( а.с. 12);

- протоколом огляду місця події від 14.04.2013 року в ході якого було оглянуто ОСОБА_3 , який видав викрадений у ОСОБА_1 телефон та годинник ( а.с. 13-14);

- висновком експерта № 86 від 20.04.2013 року відповідно до якого ринкова вартість викраденого у ОСОБА_1 телефону становила 1775 грн., а годинника 720 грн. (а.с.16-22);

- довідкою про вартість шкіряного гаманця, яка становила 75 грн. ( а.с.23);

Довідкою про вартість стартового пакету Лайф - 10 грн. ( а.с. 24);

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем свого постійного проживання характеризується посередньо, як особа, на яку надходили звернення до сільської ради, і яка не реагує на зауваження сільського голови щодо поведінки, проживає з бабусею, мати живе в іншому місці, де працює.

Обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину обвинуваченим у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують його покарання не виявлено.

Обираючи покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, який кримінальним законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, обставину, що помякшує покарання (вчинення злочину у неповнолітньому віці), відсутність обставин, що обтяжують покарання, його особу (по місцю проживання характеризується посередньо, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває).

Суд, з урахуванням викладеного вище вважає, що йому слід обрати покарання у межах санкції ст. 186 ч.1 КК України: у вигляді громадських робіт, оскільки штраф як покарання, передбачене цією статтею йому не може бути призначено через відсутність самостійного доходу чи майна, на яке може бути тіснено звернення.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись ст. 367-371, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж) - і обрати йому міру покарання у вигляді громадських робіт строком 120 годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не подана. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Прокурору та обвинуваченому копія вручається негайно після проголошення.

Суддя: