Справа №1-39/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007 року м. Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області складі:

головуючого судді Іванчука
В.М. ,

секретаря Гнатишин
В.В.

участю прокурора Небилович
А.М.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в м.
Монастириську кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу
ст. 89 КК України не судимий.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу
ст. 89 КК України не судимий.

встановив:

13 квітня 2007 року, біля 18 год. 30 хв. підсудний ОСОБА_1 спільно із підсудним ОСОБА_2 попередньо
домовившись про вчинення викрадення грошей з Торгового Дому «Європа Плюс», переслідуючи мету таємного викрадення
грошових коштів з каси дитячого відділу торгового дому, шляхом вільного доступу зайшли у вищевказаний
відділ, де ОСОБА_1 з метою встановлення
місця знаходження каси даного відділу купив у продавця ОСОБА_3 рушник на суму 2
грн. 25 коп., розплатився їй грошовою
купюрою 50грн. та 25 коп. Після чого Божинський відійшов від каси даного
торгового відділу і переглядав дитячі костюми та з метою відволікти увагу
продавця від каси де зберігались грошові кошти попросив продавця, щоб остання підійшла до нього і показала йому
костюми. Продавець ОСОБА_3., відійшовши
від каси, де зберігались грошові кошти, підійшла до підсудного ОСОБА_2 В цей час
підсудний ОСОБА_1 скориставшись відсутністю продавця, розглядаючи товар на прилавку

просунув
руку за прилавок, відкрив шухляду, в якій знаходились
грошові кошти на загальну суму 2875 (дві тисячі вісімсот сімдесят п'ять)
гривень 85 коп., звідки викрав 128 (сто
двадцять вісім) грн. В цей час продавець ОСОБА_3. побачила, що підсудний ОСОБА_1 витягує з шухляди гроші, і здійняла галас, на допомогу прийшли інші працівники
магазину, закривши вхідні двері дитячого
відділу.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свою вину у вчиненні пред'явленим їм в
обвинуваченні злочину визнали повністю,
в скоєному щиро розкаялися і даючи суду показання, повністю підтвердили факт та обставини
скоєння ними вищезазначеного у вироку злочину.

Потерпіла ОСОБА_4
в судове засідання не з'явилася,
хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Проте в
справі є заява написана власноручно потерпілою,
в якій вказано, що претензій
особистого та майнового характеру до підсудних немає, просить суд суворо їх не карати.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише
допитом підсудних та оголошенням показів потерпілої.

Крім повного визнання вини підсудними ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, їх вина доведена зібраними по
справі під час досудового слідства доказами,
які підсудні не оспорюють і вважають їх дослідження в судовому засіданні
недоцільним.

Органами досудового слідства підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2
пред'явлено обвинувачення за ст. ст. 185 ч.2,
15 ч.2 КК України.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх
сукупності, суд вважає, що дана кваліфікація є вірною, оскільки підсудні здійснили замах на вчинення
крадіжки чужого майна за попередньою змовою групою осіб, але злочин не було доведено до кінця з
причин, які не залежали від їх волі.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності
скоєного злочину, особи винного та
обставини справи, що пом'якшують і
обтяжують його відповідальність, а також
оголошенні покази потерпілої, яка
просить суд суворо їх не карати.

До обтяжуючих обставин суд відносить вчинення підсудними
злочину групою осіб за попередньою змовою.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, сприяли під час досудового слідства розкриттю
даного злочину, добровільно відшкодували
шкоду.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винних,
інші обставини справи, суд
вважає, що підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2
можна обрати міру покарання не пов'язану з ізоляцією їх від суспільства, а тому призначаючи покарання, суд рахує за можливе в силу ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, яке не передбачено санкцією ст. 185 ч.2 КК України.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд, -

засудив :

ОСОБА_1 визнати винним:

- за ст. 185 ч.2, 15 ч.2 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити

йому покарання у вигляді
510 (п'ятсот десять) грн. штрафу в дохід держави.

ОСОБА_2 визнати винним:

- за ст. 185 ч.2, 15 ч.2 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити

йому покарання у вигляді 510 (п'ятсот десять) грн. штрафу
в дохід держави.

Стягнути із засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 164, 77
грн., вартість проведеної
дактилоскопічної експертизи №11/36 від 19 травня 2007 року, які перерахувати НДЕКЦ при УМВС України в
Тернопільській області, код 24524727, банк одержувача УДК в Тернопільській області,
МФО
838012, р/р
0215, з відміткою за дактилоскопічну
експертизу №13/36 від 19.05.2007 року - солідарно.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, залишити без змін - підписку
про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного
суду на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляції чи апеляційного
подання через Монастириський районний суд.