Справа № 447/4010/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 року

Миколаївський районний суд Львівської
області, у складі:

Головуючого - судді Головатий А. П.

при секретарі Савків Л.М.,

з участю прокурора Пшенички А.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Миколаєві Львівської області
матеріали кримінального провадження,
внесеного в ЄРДР під № 0000970 від
23.08.2013 року про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Новий Розділ, Львівської області,
громадянина України, українця, з
середньою освітою, неодруженого, який
не працює та зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.126 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22.08.2013 року близько 22:00 години,
перебуваючи біля під'їзду будинку №9 на
вул. Л.Українки у м. Новий Розділ
Львівської області наніс правою рукою
різкий удар по обличчі ОСОБА_2,
внаслідок чого потерпіла відчула
фізичну біль у ділянці верхньої щелепи,
звідки вилетів вставний зубний протез.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив злочин
передбачений ч.1 ст.126 КК України, тобто,
умисне завдання удару, який завдав
фізичного булю і не спричинив тілесних
ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав
повністю, підтвердив викладені в
обвинувальному акті обставини. 22.08.2013
року близько 22:00 години прийшов до
будинку потерпілої, щоб поговорити з
нею. Потерпіла відмовлялася впустити
його до квартири і він рознервувавшись
вдарив її в обличчя. Щиро розкаявся у
скоєному, просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в
повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованого йому органом
досудового слідства злочину та беручи
до уваги, що прокурор також не
оспорював фактичні обставини
кримінального провадження і судом
встановлено, що учасники судового
провадження, в тому числі
обвинувачений, правильно розуміють
зміст цих обставин та відсутні сумніви
у добровільності їх позиції,
роз'яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК
України про те, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини провадження у
апеляційному порядку, вислухавши думку
учасників судового провадження, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд
визнав недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин провадження, які ніким не
оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши
обвинуваченого та дослідивши
матеріали кримінальної справи, що
характеризують особу обвинуваченого,
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому
злочину за обставин, викладених в
обвинувальному акті, доведена повністю
і його дії вірно кваліфіковані за ч.1
ст.126 КК України, як умисне завдання
удару, який завдав фізичного булю і не
спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні ОСОБА_1 покарання, суд
враховує тяжкість вчиненого злочину,
який відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до злочинів невеликої
тяжкості, обставини вчинення злочину,
дані про особу обвинуваченого, який
раніше судимий, має постійне місце
проживання та реєстрації, за яким
характеризується типово, згідно з
даними облікової документації на
обліку у лікаря психіатра та лікаря
нарколога не перебуває, не працює,
неодружений, обставини, які пом'якшують
покарання - щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину та
обставину, яка обтяжує покарання
рецидив злочинів.

Враховуючи наведені вище обставини,
обставини, які пом'якшують покарання та
обставину, яка обтяжує покарання, дані
про особу обвинуваченого, обставини
вчиненого злочину, суд вважає, що
ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні
інкримінованого йому злочину та
призначити йому покарання у виді
штрафу. З урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК
України та ч.3 ст.72 КК України покарання
за вироком Миколаївського районного
суду Львівської області від 04.10.2013 року
та за даним вироком слід виконувати
самостійно.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
126 КК України та обрати йому покарання у
виді штрафу у розмірі 50
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а саме 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень 00 копійок.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України
покарання за вироком Миколаївського
районного суду Львівської області від
04.10.2013 року у виді 3 років обмеження волі
зі звільненням від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 3 роки та за даним вироком у
виді штрафу у розмірі 50
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян слід виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 (особисте зобов'язання) залишити
незмінною до набрання вироком законної
сили.

Вирок може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Миколаївський районний суд Львівської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може
бути оскаржений в апеляційному порядку
з підстав заперечення обставин, які
ніким не оспорювалися під час судового
розгляду і дослідження яких було
визнано судом недоцільним відповідно
до положень частини третьої статті 349
КПК України.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Копія
вироку не пізніше наступного дня після
ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя:
Головатий А. П.