АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про дострокове погашення судимості за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 309 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією майна. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.09.2010 року замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 16 днів виправних робіт з щомісячним відрахуванням в дохід держави 10% із заробітку та 1 рік нагляду. 10.09.2010 року ОСОБА_6 звільнено з Шепетівської виправної колонії Хмельницької області №98. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2011 року ОСОБА_6 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді виправних робіт. Проте, згідно довідки ГУ МВС в м. Києві, ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0000817 від 23.10.2014 р. Старокостянтинівською міжрайонною прокуратурою Хмельницької області за ч.1 ст.263 КК України, обвинувачення пред`явлено 30.10.2014 р., а 06.11.2014 р. справу направлено до суду з угодою про визнання винуватості.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою клопотання про дострокове погашення судимості задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження. Зокрема, ОСОБА_6 вказує, що особа, яка зазначена у довідці ГУ МВС в м. Києві з приводу притягнення до кримінальної відповідальності є його однофамільцем, інших підстав, з яких йому відмовлено в задоволенні клопотання, немає.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зняття судимості, мотивуючи тим, що протягом строку погашення судимості він вчинив новий злочин, у зв`язку з чим дострокове зняття судимості є неприпустимим.
При цьому суд послався на дані, які містяться у листі начальника відділу спеціальних перевірок та довідкового обліку департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України № 16/4-6707 від 27.11.2014 року про повідомлення 30.10.2014 року Старокостянтинівською міжрайонною прокуратурою Хмельницької області ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та направлення 06.11.2014 року справи до суду з угодою про визнання винуватості.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 заперечив вчинення ним будь-яких кримінальних правопорушень під час строку погашення судимості та притягнення його у зв`язку з цим до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 надав документи, які підтверджують, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, яке 06.11.2014 року було направлено Старокостянтинівською міжрайонною прокуратурою Хмельницької області до суду з угодою про визнання винуватості, вчинене не ним, а іншою особою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про неможливість дострокового зняття судимості з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав вчинення ним кримінального правопорушення під час строку погашення судимості є необґрунтованими.
Інших підстав для відмови у задоволенні клопотання про зняття судимостей в оскаржуваній постанові не наведено.
Доводи ОСОБА_6 щодо його виправлення, зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці судом першої інстанції під сумнів не ставились.
У зв`язку з цим, визнаючи за необхідне відповідно до вимог ст.407 КПК України скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_6 про зняття судимості підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 про дострокове зняття судимості за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 309 КК України.
Зняти з ОСОБА_6 судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2007 року.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________