г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/462/15-к
Номер провадження 1-кп/213/106/15
У Х В А Л А
Іменем України
29 липня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників- адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001662, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Широке, прож.: АДРЕСА_1 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_2 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець, прож.: АДРЕСА_3 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мирове Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_4 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, що відносяться до умисних тяжких злочинів, та злочину середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою з 17.12.2014 року.
Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може вчинити нові злочини, може здійснювати тиск на свідків, потерпілих, може переховуватись, чинити перешкоди судовому слідству.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні просили обрати менш тяжкий запобіжний захід, та не продовжувати тримання під вартою. Зазначили, що обвинувачений не буде переховуватись, оскільки має сім,ю; не буде вчиняти нові злочини; не буде тиснути на потерпілих та свідків; не буде перешкоджати слідству. Зазначив, що відсутні нові обставини, частина ризиків відпала., якщо буде домашній арешт то обвинувачений зможе відшкодувати шкоду, домовитись з потерпілими. Також зазначив, що ризик вчинення нового злочину суб,активний, оскільки будь-кому можна такий ризик вказати. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 289 ч2 КК України передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України - позбавлення волі до 5 років. Обвинувачений утримується під вартою майже 8 місяців. Суд враховує, позицію слідчих суддів першої та апеляційної інстанції, які вирішили про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений раніше судимий, останній раз 07.09.2009р. Широківським районним судом за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України, до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.01.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 22 дні. Таким чином суд вважає, що існує ризик вчинення нового злочину. За обвинувальним актом не встановлено обставин, що пом,якшують відповідальність обвинуваченого, тобто він активно не сприяв розкриттю злочину, не розкаявся, шкоду не відшкодовував. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, з пояснень сторін, за висновком судово-психіатричної експертизи -осудний, на умови перебування під вартою не скаржився. Незрозуміла позиція чи визнає вину чи ні, оскільки змінює покази. На момент вчинення інкремінованого злочину офіційно працював. Суд враховує наявність в обвинуваченого сім,ї, а саме дружини, дитини, з якими він проживав окремо, спільним побутом не був пов,язаний. Суд враховує наявність в обвинуваченого постійного місця проживання в іншій місцевості, не за місцем розгляду справи, що може зумовити невиконання ним процесуальних обов,язків. Суд враховує поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві, що не сприяв розкриттю злочину, щиро не розкаювався, шкоду не відшкодовував. Обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто був розшуканий оперативно -розшуковими заходами, та добровільно до міліції не з,явився.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки. Суду не доведено наявності тісних соціальних зв,язків, які б спростували ризик переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Суду доведено, що існує ризик впливу на свідків, що підтверджується негативною репутацією обвинуваченого, тяжкістю обвинувачення, тим, що злочин є умисний. На даний час не всі свідки допитані, сторона обвинувачення не відмовлялась від допиту залишившихся свідків. Крім того обвинувачений зазначив, що бажає перебувючи під домашнім арештом "домовитись" з потерпілими, але яким чином не уточнив, на даний час шкоду не відшкодовував, тому суд сприймає бажання "домовитись", як зазначення про намір здійснити тиск на потерпілих. Існує ризик переховування від суду, оскільки відсутні тісні соціальні зв,язки, обвинувачений проживав окремо від дружини та дитини, тобто ці соціальні зв,язки його не тримають. Обвинувачений має місце роботи та проживання, але з врахуванням можливої міри покарання, те що він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, - ризик переховування підтверджується. Існує ризик перешкоджання слідству, оскільки на даний час не допитані всі свідки, не вивчені письмові докази, та можливо буде необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, допиту додаткових свідків, проведення експертиз, також обвинувачений постійно змінює свою позицію посправі, то визнає вину, то не визнає вину, то частково визнає вину, наявні протиріччя у показах, чим перешкоджає судовому слідству та встановленню істини по справі. Може знищити докази, оскільки не всі викрадені речі винайдені та не повернуті потерпілим (як видно з показів потерпілих допитаних в суді), тобто існує ризик знищення, переховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Існує ризик вчинення нового злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого умисного злочину. Суд критично відноситься до твердження захисту, що ризик вчинення нового злочину можна ставити всім учасникам процесу, оскільки це є безпідставним та невмотивованим твердженням, в той час, як ризик обвинуваченому обгрунтовується його судимостями за аналогічні злочини, схильний до вчинення злочинів, має негативну репутацію.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин. Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наявні підстави "проти" звільнення, тобто "за" тримання під вартою.

Суд зазначає, що ризики не зменшились та продовжують існувати.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Застосуванні більш м,яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне, та не буде запобігати зазначеним ризикам.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід продовженню, а клопотання захисту щодо обрання запобіжного заходу - домашній арешт - слід залишити без задоволення. Суд вважає можливим визначити заставу в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 22,176,177, 181.183, 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити, клопотання сторони захисту залишити без задоволення.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.09.2015р.

Визначити розмір застави 30000 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_4 , запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу суду, з,являтись на виклики суду.

Роз,яснити, що в разі внесення застави- оригінал квитанції має бути наданий уповноваженій службовій особі КСІ. Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа КСІ негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з під варти, та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов,язаний виконувати покладені на нього обов,язки, пов,язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1