Справа № 127/7506/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.06.2012 року Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, раніше судимого:

08.10.2002 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

24.09.2003 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 185, 70 ч.4, ч.4 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців, звільнений 03.01.2006 року на підставі постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 26.12.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 11 днів,

14.03.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, 15 ч.3 ст. 185, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 20.06.2011 року по відбуттю строку покарання,

23.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. ч. 2. 3 ст. 185, ст.15 ч3 ст.185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, 08.09.2014 року звільнений від покарання по відбуттю іспитового строку,

- у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001552 від 12.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , маючи незняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.03.2007 року, 12.03.2015 року, біля 04:00 години, з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь принесених будівельних інструментів демонтував частину стіни магазину, вибивши цеглу, після чого проник до приміщення магазину, з якого намагався викрасти грошові кошти у сумі 1177 грн., тютюнові вироби на суму 2590,12 грн. та контрацептиви на суму 192 грн., тобто товар та грошові кошти на зальну суму 3959,12 грн. Однак ОСОБА_4 злочин не закінчив та не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий на місці вчинення злочину працівниками УДСО при УМВС України у Вінницькій області.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: маючи скрутне матеріальне становище, пов`язане з відсутністю постійної роботи та необхідністю доглядати хворого батька, внаслідок збігу важких обставин як соціального так і матеріального характеру, він вирішив по вулиці Вишенька викопати металеву трубу, щоб здати її на металобрухт, для чого за деякий час до цього неподалік від вказаної труби заховав рюкзак з будівельними інструментами, необхідними для демонтажу труби, однак його товариш відмовив його демонтувати трубу, пояснивши, що цього робити не можна, оскільки вона використовується за належністю. 12.03.2015 року, в нічний час, він пішов забрати інструменти та проходячи повз магазин «Продукти», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Вишенька, 17/2, в якому демонтував киркою стіну, проник до магазину, де з каси з шухляди дістав грошові кошти, а також вирішив взяти цигарки. Оскільки було темно разом з цигарками взяв контрацептиви. За три хвилини приїхали працівники ДСО УМВС, які наказали йому здатися, однак він злякавшись сховався в магазині. Коли працівники міліції зайшли до магазину, він одразу ж здався їм.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що вона являється власницею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований АДРЕСА_2 . В ніч на 12.03.2015 року, біля 3-4 години ночі, їй зателефонували з державної служби охорони та повідомили, що в магазині спрацювали датчики руху та сигналізація. Вона одразу ж виїхала на місце події, коли приїхала, то побачила, що біля магазину було багато охорони. Коли відчинили двері до магазину, то виявили там обвинуваченого, який намагався викрасти грошові кошти, цигарки та контрацептиви. Усе майно їй було повернуто. Обвинувачений відшкодував їй 500 гривень на ремонт демонтованої ним стіни в магазині.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження витягу з кримінального провадження №0001552 (т.1 а.с. 29), протоколу прийняття заяви про злочин від 12.03.2015 року (а.с. 30), довідки від 12.03.2015 року ФОП ОСОБА_6 щодо вартості майна щодо якого було вчинено замах на крадіжку (т.1 а.с. 31), суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаний з проникненням в приміщення, вчинений повторно.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 , який являється особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин після відбуття ним покарання за попередніми вироками, однак до погашення чи зняття попередніх судимостей (т.1 а.с. 53), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 51-52), посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, який незважаючи на те, що остання судимість за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2013 року за ч. ч. 2. 3 ст. 185, ст.15 ч3 ст.185 КК України погашена, однак має не погашену судимість за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.03.2007 року, й належних висновків для себе не зробив, повторно винив новий злочин, а також враховуючи спосіб вчинення крадіжки, який свідчить про його стійкі наміри до вчинення злочинів та відчуття безкарності, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства та застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_4 не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, а тому приходить до переконання, що покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, наближений до його найнижчої межі, в межах, передбачених санкцією ч.3 ст. 185 КК України, з врахуванням вимог ст. 68 КК України.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання з метою звернення вироку до виконання. ОСОБА_4 в строк відбування покарання слід зарахувати час його затримання, в зв`язку з підозрою його у вчиненні даного злочину (т.1 а.с.33-38 ).

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65-68 КК України ст. ст. 100, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з метою звернення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 час його затримання з 12.03.2015 року по 13.03.2015 року.
Відповідно ст. 100 КК України, речові докази в кримінальному провадженні:

- грошові кошти в сумі 1177 гривень, 156 пачок з цигарками та 12 пачок з презервативами, які передані на зберігання ОСОБА_5 залишити власнику після набрання вироком законної сили;

- два рюкзака, полотно по металу, робочу частину кирки, два металевих саморобних ножі, три сліди взуття, запаховий слід, дві рукавиці з ПВХ покриттям зеленого кольору, запаховий слід з об`єктом плоскою викруткою, фото слід взуття в паперовому конверті, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: