Справа №11a-889/2007 Головуючий у 1
інстанції Бонецький Л.Й.
ч.3 КК України Доповідач Гаврилов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі: головуючого: Пайонкевича Т.Т. суддів: Вовка А.С.,
Гаврилова В.М. з участю прокурора: Гнатіва Я.І., розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в м.
Львові кримінальну справу
за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок
Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
засуджено ОСОБА_1, 1985 року народження, не судимого, не працюючого,
неодруженого, за ч.3 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами на 3 роки. Запобіжний захід засудженому
змінено на взяття під варту і початок строку відбуття покарання встановлено з
15 серпня 2007 року.

Вирішено питання
з речовими доказами і судовими витратами.

За вироком суду
ОСОБА_1, не маючи відповідних документів і досвіду керування легковими
автомобілями, 07.09.2006 року о 20 год.
30 хв. керуючи автомобілем „Фіат-Панда", що належить ОСОБА_3., і
рухаючись по автодорозі Львів-Турка в напрямку м. Турка, на 94 км. 150 м. в с Тершів
Старосамбірського району Львівської області, порушивши п.п. 1.3, 1.5, 2.1.а,
2.1.б, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неувагу і недбалість до
дорожньої обстановки, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до
повної зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди і вчинив
наїзд на гужовий віз, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого від
отриманих травм пасажир воза ОСОБА_4 померла на місці ДТП, візник ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні, пасажир воза ОСОБА_6. отримав легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

В апеляції
захисника ОСОБА_2 звертається увага на те, що суд призначив покарання, яке за
своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину і без урахування особливостей і
обставин його вчинення, які істотно знижують суспільну небезпеку особи його
підзахисного. В умовах недостатньої видимості віз мав рухатись якнайближче до
правого краю проїзної частини дороги і повинен мати спереду і ззаду ліхтарі.
Потерпілий візник ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Суд не
навів обставин, які пом'якшують покарання його підзахисному. Отже, апелянт
просить змінити вирок і застосувати щодо ОСОБА_1 ст. 69 КК України і ст.ст.75,
76 КК України.

В запереченні на
апеляцію прокурор вважає, що суд врахував всі обставини справи, тому вирок є
законним і обгрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляцію -без
задоволення.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про законний і обгрунтований вирок, вивчивши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція захисника
ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами винуватість
ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому злочину при вказаних у вироку обставинах
повністю доведена і в апеляції не оспорюється.

Твердження
апелянта про наявність вини у скоєнні злочину і візника спростовуються
дослідженими судом першої інстанції доказами.

Так, з показів
потерпілого ОСОБА_6 і з протоколу огляду місця події вбачається, що віз рухався
по краю правої сторони проїзної частини автодороги
у попутному напрямку руху автомашини, якою керував засуджений. Ліве переднє
колесо гужового воза зафіксоване на момент зіткнення на віддалі 3 метра від
роздільної осьової лінії розмітки, зустрічного транспорту не було. Отже,
підсудний мав можливість об'їхати віз, а за висновками
судово-транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертиз водій
автомобіля мав технічну можливість уникнути наїзду на гужовий віз і з технічної
точки зору причиною настання даної ДТП став той факт, що водій автомобіля не
вжив своєчасно заходів до гальмування.

Призначаючи
ОСОБА_6 покарання, суд відповідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, його наслідки і прийшов до правильного висновку про
те, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства.

Разом з тим, суд
не в повній мірі врахував те, що злочин є ненавмисним, особу засудженого, який
раніше не судимий, позитивно характеризується, частково відшкодував потерпілій
завдані збитки і вона до нього претензій не має, просила суворо не карати. Поза
увагою суду залишено і те, що підвода в порушення правил дорожнього руху
України не була обладнана світловідбиваючими пристроями і це ускладнювало її
вчасне виявлення у темну пору доби (а.с.27).

Наведені
обставини пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину і, на думку колегії, дають підставу призначити основне покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.

Керуючись
ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_2 задоволити частково. Вирок Старосамбірського районного суду
Львівської області від 15 серпня 2007 року відносно ОСОБА_1 змінити - вважати
його засудженим за ч.3 ст. 286 КК України із застосуванням ст.69 КК України на
5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на 3 роки.

В решті вирок
залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом 6-ти місяців з моменту набрання
нею законної сили.