АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/237/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, захисником засудженої подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати та ухвалити нову, якою визначити суму невідшкодованих збитків, які підлягають стягненню з громадянки ОСОБА_8 на користь ПАТ «КБ «Надра» на підставі вироку Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року та встановити порядок відшкодування збитків, які підлягають стягненню солідарно із засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «КБ «Надра».
В обґрунтування заявлених вимог, апелянт посилається на неповноту судового розгляду, на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також на явне небажання судом першої інстанції виконувати свої власні приписи, що були викладені у мотивувальній частині вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 537 КПК України, суд серед інших має право вирішити питання про всякого роду сумнівів і протиріч, що виникають при виконанні вироку.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за ст. ст. 191 ч. 5, 27 ч. 5 та 191 ч. 5 КК України до відповідних термінів покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до останніх положень ст. 75 КК України.
Цим же вироком, частково задовольнивши цивільний позов, стягнув солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «КБ «Надра» на відшкодування матеріальної шкоди 2.687.467,88 грн. та 44.000 доларів США.

На даний час управлінням Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрите виконавче провадження саме на зазначені у вироку суми збитків, що фактично не заперечується і захисником, виходячи із змісту його апеляційної скарги, а тому твердження апелянта, що стягувачем була безпідставно подана заява на примусове стягнення з боржників суми у розмірі 3.049.027,88 грн. є необґрунтованими.

У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», саме державний виконавець зобов`язаний прийняти усі заходи для стягнення грошових коштів, у тому числі і шляхом звернення таких стягнень на будь-які кошти боржників, а у разі незрозумілості судового рішення в цій частині вправі звернутись до суду із заявою про роз`яснення виконання вироку суду в частині цивільного позову.

Що ж стосується доводів захисника, що суд першої інстанції під час розгляду кримінальної справи фактично усунувся від вирішення заяв представника цивільного позивача у справі про необхідність звернення стягнень на грошові кошти, які були переведені з рахунків ОСОБА_9 на транзитний рахунок КБ «Надра», а тому за вказівкою суду ці питання повинні бути вирішені під час виконання вироку, як про це зазначено у вироку, то вони задоволенню не підлягають, оскільки питання про зарахування цих коштів у суму, що підлягає стягненню із засуджених може бути ініційоване або ОСОБА_9 , з рахунків яких були переведені зазначені кошти, або банківською установою, на транзитному рахунку якої вони перебувають. При цьому ОСОБА_8 та її захисник (які фактично за матеріалами справи не мають відношення до заблокованих банком коштів), не є особами, які у такому випадку вправі ставити питання про зарахування цих коштів у суму, що підлягає стягненню.

Заяви апелянта у суді апеляційної інстанції про те, що фактично суд першої інстанції під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не врахував свідчення ОСОБА_8 , що переведені з рахунку ОСОБА_9 грошові кошти є предметом їх злочинних дій, а відтак сума цивільного позову повинна була бути зменшена на розмір цих коштів, які фактично не вибули із володіння банку, взагалі не можуть бути предметом розгляду, оскільки таким чином захисник оспорює постановлене по справі судове рішення, яке набрало законної сили та звернуто до виконання, у невідповідний процесуальному закону спосіб, що є неприпустимим. Більш того, такі вимоги ОСОБА_8 та її захисника зачіпають суть ухваленого вироку, зокрема в частині визначення розміру спричиненої шкоди та розміру цивільного позову.

За таких обставин, судом першої інстанції було ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_8 та її захисника, а тому апеляційна скарга, подана по справі, як необґрунтована задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4