Справа №480/733/15-к 26.06.2015 26.06.2015 26.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі: секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, студент 2 курсу коледжу Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і до нього застосовані примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі під нагляд батька строком на один рік.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
законний представник
обвинуваченого ОСОБА_9
захисник ОСОБА_10 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника. Скасувати ухвалу суду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
__________________________________________________________________
провадження № 11-кп/784/465/15 Головуючий у першій інстанції:
категорія: звільнення від ОСОБА_11
кримінальної відповідальності доповідач апеляційного суду
ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2015р. неповнолітнього ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_9 строком на один рік.
Узагальнені доводи прокурора.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, вказує, що суд першої інстанції звільняючи неповнолітнього ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності не дотримався вимог КПК та КК України.
На думку прокурору, неповнолітнього ОСОБА_6 необхідно було визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а потім звільнити його від покарання на підставі ст. 105 КК України та передати на поруки під нагляд батька строком на 1 рік.
Посилаючись на ч.1 ст. 412 КПК України та ч.6 ст. 9 КПК України, п.2 ч.1 ст. 7 КПК України вважає, що винесена ухвала підлягає скасуванню, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді 1 інстанції.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2015 року в після обідній час ОСОБА_6 , знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_8 , який мешкає в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю потерпілого в приміщенні кухні, викрав мобільний телефон марки «LG X-135», що належав потерпілому, спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 2 150 грн. Такими діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.
Звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг 18 років, за місцем проживання і навчання характеризується позитивно, добровільно відшкодував збитки потерпілому, розкаявся, вчинений ним злочин згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України , якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, якщо обвинувачений визнається винними, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку.
Але, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону.
Як вбачається з вироку суду, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України .
Так, суд першої інстанції, з`ясувавши питання зазначені п. п. 1-3 ч.1 ст. 368 КПК України безпідставно не визнав обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг 18 років, за місцем проживання і навчання характеризується позитивно, добровільно відшкодував збитки потерпілому, розкаявся, вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи зазначене суд першої інстанції прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, з застосуванням примусових заходів виховного характеру, не врахувавши при цьому, що необхідною умовою для застосування до особи ст. 97 КК України є те, що зазначена особа повинна бути неповнолітньою не тільки на час вчинення кримінального правопорушення, але і на час розгляду справи в суді.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що на час розгляду зазначеного провадження ОСОБА_6 досяг 18 років.
Згідно із ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння чи подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Відповідно до ч.3 ст. 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених ч.1 цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
В зв`язку з викладеним, колегія суддів, вважає, що суду першої інстанції необхідно було винести вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, а потім за наявності на те підстав вирішити питання про звільнення від кримінального покарання та застосування примусових заходів виховного характеру.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, тобто, як зазначено у ч.1 ст. 412 КПК України, такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У даному кримінальному провадженні встановлені порушення ч.1 ст .412 КПК України в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, що є підставою для скасування вироку в цій частині.
Проте, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості ухвалити вирок у даному кримінальному провадженні, оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів в апеляційному суді і їх оцінкою, а клопотання учасників судового провадження щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, як це передбачено вимогами ч.3 ст. 404 КПК України відсутнє.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п. 2-7 ч.2 ст. 412 КПК України. Однак, виходячи з положень ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінально-процесуального Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності. А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.
Виходячи з викладеного, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить усунути порушення вказані в даній ухвалі.
При цьому, оскільки ухвала скасована з процесуальних підстав, також при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька, слід враховуючи положення п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15.05.2006р., дослідити дані про особу батька неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_9 та з`ясувати у судовому засіданні чи здатен він забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього обвинуваченого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: