справа № 278/426/15-к
У Х В А Л А
24 квітня 2015 року
Житомирський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мотовилівка, Любарського району, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що строк застосування даного виду запобіжного заходу останньому закінчується 25 квітня 2015 року, однак зазначений вид запобіжного заходу не може бути змінено або скасовано, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 не зменшились.
Водночас, захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який вид запобіжного заходу. Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не існує.
Вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання захисника підлягає до задоволення в частині зміні обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається зі змісту ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищевказані дії. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, прокурор та потерпілий під час судового засідання не надали суду жодного доказу, який би вказував на те, що існують будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
В свою чергу, за правилами ч. 3 ст. 176, ч. 2 ст. 194 та ч. 3 ст. 315 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`якій запобіжний захід, так як під час розгляду клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на судовому засіданні прокурор не довів, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам буде недостатнім.
Окрім цього, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд може застосувати до обвинуваченого такий обов`язок, як носіння електронного засобу контролю.
Таким чином, суд вважає, що з метою виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, до нього доцільно застосувати обов`язок носити електронний засіб контролю.
З урахуванням пояснень захисту та обвинуваченого про те, що останній на даний час постійно проживає у АДРЕСА_2 , суд доручає виконання вказаного обов`язку, а саме закріплення вказаного електронного пристрою контролю відповідним працівникам Житомирського міськвідділу УМВС України в Житомирській області, та зобов`язує обвинуваченого не відлучатися із м. Житомира без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Керуючись ст.ст.331, 350 КПК України, суд, -
Клопотання захисника задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатися із м. Житомира без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, а також носити електронний засіб контролю.
Доручити закріплення вищевказаного електронного пристрою контролю відповідним працівникам Житомирського міськвідділу УМВС України в Житомирській області та направити копію цієї ухвали для виконання керівництву згаданого підрозділу МВС.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:
Судді: