АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000102 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року,
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.
Кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, закрито.
Задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ДПІ у Дніпровському районні ГУ Міндоходів у м. Києві заборгованість на загальну суму 1006816 (один мільйон шість тисяч вісімсот шістнадцять) гривень.
Суд першої інстанції, з посиланням на п.1 ч. 1 ст. 49 КК Україна, мотивував своє рішення тим, що з урахуванням тяжкості та часу вчинення діяння, яке інкриміновано обвинуваченому, на час винесення ухвали строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності збіг.
Цивільний позов прокурора задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині задоволення цивільного позову прокуратури Дніпровського р-ну м. Києва про стягнення на користь ДПІ у Дніпровському р-ні ГУ ДФС у м. Києві коштів на загальну суму 1006816 грн. та ухвалити нову, якою цивільний позов прокуратури Дніпровського р-ну м. Києва про стягнення з нього на користь ДПІ у Дніпровському р-ні ГУ ДФС у м. Києві коштів на загальну суму 1006816 грн. залишити без розгляду.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст.129 КПК України, згідно яких задоволення цивільного позову можливе лише у випадку ухвалення обвинувального вироку.
Крім того апелянт зауважує, що в порушення ч.2 ст.348 КПК України, головуючий в судовому засіданні жодного разу не запитав його, чи визнає він цивільний позов, а на запитання прокурора він заявляв, що не визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КПК України, та не визнає цивільного позову, пред`явленого прокуратурою.

Іншими учасниками судового провадження ухвала суду першої інстанції не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження висновок місцевого суду про закриття кримінального провадження № 0000102 від 9 липня 2013 року та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, не оскаржується,апеляційним судом зазначені обставини не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу необґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову прокурора, колегія суддів погоджується з ними, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 органами досудового слідства обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, а саме в тому, що за період 2011 року травень 2012 року він ухилився від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинений службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, вчиненими за попередньою змовою групою осіб.

З огляду на висунуте обвинувачення, прокурором в інтересах ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві заявлений цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з нього 1006816 (один мільйон шість тисяч вісімсот шістнадцять) гривень.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

При цьому ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що суд задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову, при ухваленні обвинувального вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (із змінами та доповненнями) у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни та скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, а тому оскаржувана ухвала підлягає зміні шляхом її скасування в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню частково.

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині задоволення цивільного позову прокурора в інтересах ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві скасувати.

Призначити у Дніпровському районному суді м. Києва новий розгляд в порядку цивільного судочинства цивільний позов прокурора в інтересах ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості на загальну суму 1006816 (один мільйон шість тисяч вісімсот шістнадцять) гривень.

В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

_____________________ ______________________ ______________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3