Справа № 534/3095/14-к
Провадження № 1кп /534/38/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 року Комсомольський міський суд
Полтавської області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
- у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.342 КК України ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3ст.342 КК України, а саме у опорі військовослужбовцеві Збройних Сил України під час виконання ним покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку, поєднаному з примушуванням, шляхом застосування насильства, до виконання явно незаконних дій.
08.08.2014р. військовослужбовець Збройних Сил України - начальник відділення зв`язку та інформатизації начальник радіостанції сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу за мобілізацією наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ( далі ОМВК) №19 від 19.03.2014 згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», знаходився на службі, згідно графіку та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.08.2014 № 15 нр та виконував обов`язки помічника чергового ІНФОРМАЦІЯ_3 в добовому наряді, в функції якого входило забезпечення пропускного режиму на територію військового комісаріату.
08.08.2014р. близько 13 годин 30хвилин до вхідного тамбуру будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , прийшли ОСОБА_9 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв» язку з розшуком , які з метою ввійти до приміщення зазначеного комісаріату, натиснули в дзвінок вхідних дверей будівлі військового комісаріату, на що зреагував помічник чергового сержант Збройних Сил України ОСОБА_6 та для уточнення мети прибуття ОСОБА_9 та особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв» язку з розшуком , відчинив вхідні двері в тамбур до будівлі військового комісаріату.
В подальшому ОСОБА_9 та особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком реалізуючи свій злочинний умисел, з метою примушування ОСОБА_6 до виконання явно незаконних дій, тобто пропуску їх до керівництва військового комісаріату, намагалися ввійти до приміщення військового комісаріату, про те сержант ОСОБА_6 не дав цього зробити, загородивши собою вхід до будівлі військового комісаріату.
Після цього, ОСОБА_9 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв» язку з розшуком , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у вигляді опору, тобто в активній фізичній протидії здійсненню військовослужбовцем ОСОБА_6 своїх обов`язків по забезпеченню пропускного режиму до військового комісаріату, шляхом застосування насильства, схопивши за руки ОСОБА_6 , витягли його на вулицю, де нанесли умисно декілька ударів руками та ногами в ділянку голови останнього, а в послідуючому особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком застосував газовий балончик, бризнувши ним в обличчя ОСОБА_6 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 у сержанта Збройних Сил України ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1091 від 26.09.2014 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синцем і садном на голові, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний період часу, про що свідчать дані медичної документації, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися уопорі військовослужбовцю Збройних Сил України ОСОБА_6 під час виконання ним покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку, поєднані з примушенням останнього, шляхом застосування насильства, до виконання явно незаконних дій, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.342 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що дійсно 08.08.2014р. приблизно о 13 годині 30 хвилин він допомагав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком витягти потерпілого з тамбуру військомату в м. Комсомольську на вулицю, і в ході цієї штовханини наніс потерпілому пару ударів по корпусу, а також утримував потерпілого за шию. Ініціаторами конфлікту був не потерпілий, а вони з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Жалкує про вчинене , після цих подій він усвідомив , що сталося, вибачився перед потерпілим і в добровільному порядку особисто за свої неправомірні дії відшкодував потерпілому майнову та моральну шкоду. Просив врахувати його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування в добровільному порядку потерпілому в повному обсязі майнової та моральної шкоди , завданої злочином . Позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнає частково, посилаючись на те, що відшкодовувати ці витрати він згоден співмірно його протиправним діям відносно потерпілого і вважає , що розглядати зазначений позов необхідно з участю особи , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав суду, що 08.08.2014р. він виконував обов`язки помічника чергового ІНФОРМАЦІЯ_3 в добовому наряді, забезпечуючи пропускний режим на територію військового комісаріату. В цей день приблизно о 13 годині 30 хвилин до вхідного тамбуру військового комісаріату прийшли ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв» язку з розшуком , які натиснули в дзвінок вхідних дверей будівлі військового комісаріату, він відчинив двері і представився, зі слів ОСОБА_9 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження йому стало зрозуміло ,що їм потрібен воєнком , він повідомив їм , що воєнком в даний час відсутній в приміщенні військомату , він не дозволив їм війти до приміщення , загородивши собою вхід , почався конфлікт в ході якого ОСОБА_6 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження почали витягувати його на вулицю, наносити удари, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком нанесла йому удар ногою в голову, крім того особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв» язку з розшуком, тягнув його за руку - він впав. Найбільшу активність і більш агресивно поводилась особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В ході цього інциденту він отримав чисельні удари , більшість від особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком. Біля військового комісаріату знаходились і інші особи , але витягували з приміщення і били його лише ОСОБА_6 та особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в з`язку з розшуком. Дії ОСОБА_6 виразились в тому , що в процесі штовханини він наніс йому незначну кількість - більше двох ударів по корпусу з невеликою силою , а також силою утримував за шию. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком діяла більш активно і наносила сильні удари в основному в голову, а в кінці відкрила якийсь балончик і спреєм невідомого походження забризкала йому обличчя. Просив суворо не карати ОСОБА_9 з урахуванням обставин справи, його участі в протиправних діях та особи обвинуваченого, який вибачився перед ним , повністю відшкодував майнову та моральну шкоду , завдану злочином. Просив призначити ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.342 КК України і перейти до більш м`якого покарання у виді штрафу.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що вони правильно розуміють фактичні обставини справи і не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .
Суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_9 доведеною повністю у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.342 КК України .
Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.3ст.342 КК України ,оскільки він скоїв умисні протиправні дії , які виразилися уопорі військовослужбовцю Збройних Сил України ОСОБА_6 під час виконання ним покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку, поєднані з примушенням останнього, шляхом застосування насильства, до виконання явно незаконних дій.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини те, що він щиро кається у скоєному злочині, активно сприяв розкриттю злочину , добровільно відшкодував потерпілому майнову та моральну шкоду , завдану злочином шкоду.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий , на обліках у лікарів психіатра та невропатолога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи , має сім`ю і на його утриманні перебуває неповнолітня дитина , наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття у скоєному злочині та активне сприяння розкриттю , добровільне відшкодування потерпілому майнової та моральної шкоди , завданої злочином , відсутність обставин , які обтяжують покарання, а тому є підстави для призначення обвинуваченому мінімального покарання , передбаченого санкцією ч.3 ст.342 КК України і застосування ст.75 КК України .
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст. 69 КК України при вирішенні питання про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, суд повинен установити декілька обставин, що пом`якшують покарання, та мотивувати, яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд враховує , як обставини ,що пом`якшують покарання ОСОБА_9 : щире каяття я у скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому майнової та моральної шкоди , завданої злочином , але вважає що наявність цих декількох обставин істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину щодо особи , яка безпосередньо знаходилась на військовій службі у Збройних силах України і виконувала свої службові обов`язки.
За таких обставин доводи потерпілого , його представника та сторони захисту про те, що обвинувачений не становить підвищену суспільну небезпеку і про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 342 КК України на підставі ст.69 КК України не є переконливим, оскільки таке покарання не відповідає його меті виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів, а тому його призначення є явно несправедливим унаслідок м`якості.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Прокуратурою Полтавської області в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 заявлено позов до ОСОБА_9 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 7657 грн, зазначену суму просили стягнути в солідарному порядку. Суд вважає , що позов підлягає залишенню без розгляду в зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивача, а також відсутності відповідача особи , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв`язку з розшуком і зазначена особа належним чином не повідомлена про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,371,374КПК України,
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 342 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі .
На підставі ст.75КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків : повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну роботи і місця проживання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб моменту його проголошення через Комсомольський міський суд.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1