АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-360- 2007 р. Головуючий у 1-й
Категорія : ст.185 ч.2 КК
України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого Ржепецького
О.П.,

суддів Куценко
О.В., Тимошевського В.П.,

за участю
прокурора Багірової В А.,

захисника ОСОБА_1

10 травня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2,на вирок Центрального районного суду М.Миколаєва від 14 березня 2007 року, яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з
професійно -технічною
освітою, не працюючий, проживаючий АДРЕСА_1, раніше судимий:

-18 січня 2006 року Заводським
районним судом м. Миколаєва за ч.І ст. 185
КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі
ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням ,
з іспитовим строком 1 рік, з покладення на нього обов'язків згідно п.п. 3, 4,
ч.І ст. 76 КК України: -повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання; -періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи,

-засуджений за ч.2 ст. 185
КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік.

На підставі ст. 71
КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним
вироком, частково приєднано невідбуте покарання за

вироком
Заводського районного суду м. Миколаєва від 18. 01.2006 року, і остаточно визначено
покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6
місяців.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 29 .11.2006 року, повторно,
пербуваючи в приміщенні більярдного клубу «Сіті -Центр», розташованого АДРЕСА_2, таємно викрав
дублянку вартістю 2000 грн., належну потерпілому ОСОБА_3

Засуджений ОСОБА_2, в апеляції не оспорюючи вчиненого злочину і
кваліфікації своїх дій, просить вирок змінити і пом'якшити покарання, а саме,
звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на
2 роки.

Засуджений вважає, що суд, при призначенні покарання в недостатній мірі
врахував: його каяття і відношення до вчиненого, явку з повинною, відшкодування
шкоди під час досудового слідства та виключно позитивну характеристику.

Апелянт також зазначає, що суд не вказав у вироку чому він дійшов висновку,
що виправлення винного неможливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 яка просила апеляцію
засудженого задовольнити, вирок змінити, з застосуванням ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, думку
прокурора ОСОБА_4, про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали
справи,обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого йому злочину за обставин викладених у вироку, відповідають
фактичним обставинам справи.

Суд також зазначив, що засуджений ОСОБА_2 визнав свою вину в пред'явленому
йому обвинуваченні повністю і від дачі пояснень відмовився.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення
чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, є правильною і в апеляції не
оспорюється.

Відповідно до п.З ч.І ст.65 КК України суд при призначенні покарання
повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Доводи засудженого про те, що суд недостатньо врахував
пом'якшуючі його покарання обставини і призначив надмірно суворе покарання
безпідставні.

Як видно з матеріалів справи і вироку, при визначенню ОСОБА_2покарання суд,
відповідно до вимог ст. 65 України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який за кваліфікацією злочинів за ст.12 КК України відноситься до середньої
тяжкості, дані про особу, та обставини які пом'якшують покарання: активне
сприяння розкриттю злочину та відшкодування матеріальної шкоди.

Покарання призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, тому
вважати його надмірно суворим колегія суддів підстав не знаходить.

Оскільки засуджений вчинив злочин протягом іспитового строку встановленого
попереднім вироком, суд першої інстанції обгрунтовано визначив ОСОБА_2покарання
за сукупністю вироків, згідно вимог ст. 71
КК України.

Колегія суддів вважає, що визначене ОСОБА_2покарання є
справедливим і підстав для зміни вироку та пом'якшення покарання як того
просить засуджений, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2007 року у
відношенні ОСОБА_2, залишити без зміни.