В И Р О К
Справа №№ 1-кп / 257 / 371 / 13

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №№ 257 / 13751 /
13-к

25 грудня 2013 року Київський
районний суд міста Донецька у складі
головуючого судді Рассуждай Я.М. при
секретарі: Чигрінової І.О. за участю
прокурора: Яковлевої К.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
приміщенні Київського районного суду
міста Донецька кримінальну справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у місті Донецьку,
неодруженого, непрацюючого, маючого
середню освіту, раніше не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у
скоєнні правопорушення, злочину
передбаченого ст.. ст.. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК
України,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який
народився у місті Донецьку.
Неодруженого, непрацюючого, маючого
середню освіту, раніше не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у
скоєнні правопорушення, злочину
передбаченого ст.. ст.. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК
України, суд-

В с т а н о в и в:

9 квітня 2013 року приблизно о 01
годині 50 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проходили біля будинку АДРЕСА_3 де
ОСОБА_2 побачив біля першого під*їзду
вказаного будинку стоїть автомобіль
марки «АЗЛК 2140» державний номер НОМЕР_1.
В цей час ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1
незаконно заволодіти даним
автомобілем. На дану пропозицію ОСОБА_1
погодився, вступивши тим самим в
попередню злочинну змову із ОСОБА_2
направлену на незаконне заволодіння
транспортнім засобом з метою
подальшому продати автомобіль на
металобрухт і отримати за це грошові
кошти.

9 квітня 2013 року приблизно о 02
годині 00 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_1
реалізуючи свій злочинний намір,
направлений на незаконне заволодіння
автомобілем «АЗЛК 2140» державний номер
НОМЕР_1 підійшли до вищевказаного
автомобіля, де ОСОБА_2 шляхом підбору
ключа відкрив замок лівих передніх
дверей даного автомобіля і проник в
його салон сівши на сидіння водія, а
ОСОБА_1 згідно досягнутої раніше
домовленості із ОСОБА_2 почав
спостерігати за навколишньою
обстановкою, щоб в разі винекниння
небезпеки бути затриманим своєчасно
попередити останнього та зникнути з
місця скоєння злочину. Знаходячись в
салоні вказаного автомобіля ОСОБА_2
позвав ОСОБА_1 разом з яким викотив
автомобіль на дорожню смугу проспекту
Тітова в Київському районі міста
Донецька та за допомогою автомобіля
«ВАЗ 2106» під керуванням ОСОБА_6.
відігнали автомобіля «АЗЛК 2140»
державний номер НОМЕР_1 до будинку
АДРЕСА_4 де розукомплектували
автомобіль, що належить ОСОБА_4 на
частини. Так приблизно о 18 годині 00
хвилин 9 квітня 2013 року ОСОБА_2 діючи
узгоджено з ОСОБА_1 прибули за адресою:
АДРЕСА_5 де частини з автомобіля «АЗЛК
2140» державний номер НОМЕР_1 здали на
металобрухт за що отримали грошові
кошти на загальну суму 1100 гривень,
якими розпорядилися на свій власний
розсуд.

В результаті незаконного
заволодіння транспортнім засобом, а
саме автомобілем марки «АЗЛК 2140»
державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 було
спричинено матеріальну шкоду у розмірі
3000 гривень.

Крім того, 9 квітня 2013 року о 10
годині 30 хвилин знаходячись за
адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1
діючи узгоджено оглянули автомобіль
«АЗЛК 2140 « державний номер НОМЕР_1 яким
вони незаконно заволоділи, де у
багажному відділенні побачили майно,
яке вирішили викрасти з вказаного
автомобіля, вступивши тим самим між
собою в попередню злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний намір
ОСОБА_2 спільно із ОСОБА_1 з метою
обернення на свою користь та
особистого збагачення таємно викрали з
автомобіля «АЗЛК 2140» державний номер
НОМЕР_1 чуже майно яке належить ОСОБА_4,
а саме:

Електричну дриль вартість якої складає
150 гривень, шліфувальну машину
вартість якої складає 150 гривень,
буксирни трос, насос та комплект ключів
які не представляють для потерпілого
матеріальної цінності.

Викраденим майном ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розпорядилися на свій власний
розсуд. В результаті таємного
викрадення чужого майна ОСОБА_4 було
спричинену матеріальну шкоду у розмірі
200 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе
у скоєнні інкримінованих йому
кримінальних правопорушень, при
викладених в даному обвинувальному
акті обставинах визнав у повному
обсязі. Не заперечував щодо факту
таємного, за попередньою змовою в
групі осіб викрадення чужого майна та
незаконного заволодіння транспортним
засобом за попередньою змовою в групі
осіб. І пояснив суду те, що дійсно він
скоїв інкримінований йому злочин при
викладених у обвинувальному акті
обставинах, не заперечував щодо факту
таємного, за попередньою змовою в групі
осіб, викрадення чужого майна та
незаконного заволодіння транспортним
засобом за попередньою змовою в групі
осіб.

Обвинувачений ОСОБА_1 також
винним себе у скоєнні інкримінованих
йому кримінальних правопорушень, при
викладених в обвинувальному акті
обставинах визнав у повному обсязі. Не
заперечував щодо факту таємного, за
попередньою змовою в групі осіб
викрадення чужого майна та
незаконного заволодіння транспортним
засобом за попередньою змовою в групі
осіб. І пояснив суду те, що дійсно він
скоїв інкримінований йому злочин при
викладених у обвинувальному акті
обставинах, не заперечував щодо факту
таємного, з попередньою змовою в групі
осіб, викрадення чужого майна та
незаконного заволодіння транспортнім
засобом за попередньою змовою в групі
осіб.

На підставі об*єктивно
з*ясованних обставини, які
підтверджені показаннями
обвинуваченого ОСОБА_2, наданими ним
безпосередньо в судовому засіданні, і
які відповідають всім фактичним
обставинам інкримінованих
обвинуваченому ОСОБА_2 діянь і ніким не
оспорюються, суд приходить до
переконання про те, що діяння, які
вчинені ОСОБА_2 дійсно мали місце, вони
містять склад кримінальних
правопорушень передбачених ст. ст. 289 ч.
2., 185 ч. 2 КК України і ОСОБА_2 винен у їх
вчинені, так як він діючи умисно скоїв
незаконне заволодіння транспортнім
засобом за попередньою змовою групою
осіб, а також він вчинив умисні дії
спрямовані ним на таємне викрадення
чужого майна / крадіжка /, діючі
повторно, за попередньою змовою групою
осіб, тому він підлягає покаранню за
вчинене таких кримінальних
правопорушень.

На підставі об*єктивно
з*ясованних обставини, які
підтверджені показаннями
обвинуваченого ОСОБА_1, наданими ним
безпосередньо в судовому засіданні, і
які відповідають всім фактичним
обставинам інкримінованих
обвинуваченому ОСОБА_1 діянь і ніким не
оспорюються, суд приходить до
переконання про те, що діяння, які
вчинені ОСОБА_1 дійсно мали місце, вони
містять склад кримінальних
правопорушень передбачених ст. ст. 289 ч.
2., 185 ч. 2 КК України і ОСОБА_1 винен у їх
вчинені, так як він діючи умисно скоїв
незаконне заволодіння транспортнім
засобом за попередньою змовою групою
осіб, а також він вчинив умисні дії
спрямовані ним на таємне викрадення
чужого майна / крадіжка /, діючі
повторно, за попередньою змовою групою
осіб, тому він підлягає покаранню за
вчинення таких кримінальних
правопорушень.

Оскільки в судовому засіданні
обвинуваченні ОСОБА_2 та ОСОБА_1
повністю визнали свою вину в
інкримінованих їм органами досудового
розслідування кримінальних
правопорушень, погодилися з
кваліфікацією вчинених ними діянь, а
так само визнавши всі інші фактичні
обставини їх вчинення, а прокурор не
висловив жодних заперечень щодо
встановлених обставини, суд заслухавши
думку учасників судового провадження,
за відсутністю заперечень та сумнівів
у добровільності їх позиції,
переконавшись у тому, що всі зазначені
особи правильно розуміють зміст
встановлених обставин, в порядку ст. ст.
349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним
дослідження доказів, поданих на
підтвердження події кримінальних
правопорушень, винуватості
обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
вчинені цих кримінальних
правопорушень.

При призначені ОСОБА_2 покарання
суд відповідно до ст. ст. 65 КК України
бере до уваги ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, згідно характеризуючи даних,
що містяться у матеріалах
кримінального провадження ОСОБА_2
раніше не судимий. На час вчинення цих
правопорушень суспільно корисливою
працею не займався. Характеризується
позитивно, не є одруженим, органам
досудового слідства сприяв у розкритті
вчиненого ним кримінального
правопорушення..

Обставиною, що пом*якшує покарання
ОСОБА_2 у відповідності до ст. ст. 66 КК
України є його щире каяття у вчинених
ним кримінальних правопорушеннях.
Обставин, які обтяжують йому покарання
відповідно до вимог ст. ст. 67 КК України,
судом встановлено не було.

Визнавши ОСОБА_2 винним з
урахуванням всіх вищевказаних
обставин, передбачених ст. ст. 65 КК
України, а так само необхідності і
достатності обраного покарання для
виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд вважає
за необхідне призначити йому
покарання за правилами призначення
покарання, передбаченими ст. ст. 70 ч. 1 КК
України, тобто остаточне покарання
призначити йому за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим.

Суд критично дослідивши обставини
по цій справі, тяжкість та суспільну
небезпеку скоєних обвинуваченим
ОСОБА_2 кримінальних правопорушень.
Данні про його особу те, що він раніше
не судимий, його признання та щире
каяття у вчинених ним кримінальних
правопорушеннях, його позитивну
характеристику.

На підставі викладеного суд
приходить до переконання про те, що
виправлення та перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_2 можливо без
його ізоляції від суспільства. На
підставі викладеного суд вважає за
необхідне призначити йому покарання
із застосуванням до нього вимог ст. ст.
75, 76 КК України і у зв*язку із чим
звільнити ОСОБА_5 від відбування
призначеного йому за вироком суду
покарання із випробуванням.

При призначені ОСОБА_1 покарання
суд відповідно до ст. ст. 65 КК України
бере до уваги ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, згідно характеризуючи даних,
що містяться у матеріалах
кримінального провадження ОСОБА_1
раніше не судимий. На час вчинення цих
правопорушень суспільно корисливою
працею не займався. Характеризується
позитивно, не є одруженим, органам
досудового слідства сприяв у розкритті
вчиненого ним кримінального
правопорушення..

Обставиною, що пом*якшує покарання
ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 66 КК
України є його щире каяття у вчинених
ним кримінальних правопорушеннях.
Обставин, які обтяжують йому покарання
відповідно до вимог ст. ст. 67 КК України
судом встановлено не було.

Визнавши ОСОБА_1 винним з
урахуванням всіх вищевказаних
обставин, передбачених ст. ст. 65 КК
України, а так само необхідності і
достатності обраного покарання для
виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд вважає
за необхідне призначити йому
покарання за правилами призначення
покарання, передбаченими ст. ст. 70 ч. 1 КК
України, тобто остаточне покарання
призначити йому за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим.

Суд критично дослідивши обставини
по цій справі, тяжкість та суспільну
небезпеку скоєних обвинуваченим
ОСОБА_1 кримінальних правопорушень.
Данні про його особу те, що він раніше
не судимий, його признання та щире
каяття у вчинених ним кримінальних
правопорушеннях, його позитивну
характеристику.

На підставі викладеного суд
приходить до переконання про те, що
виправлення та перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_1 можливо без
його ізоляції від суспільства. На
підставі викладеного суд вважає за
необхідне призначити йому покарання
із застосуванням до нього вимог ст. ст.
75, 76 КК України і у зв*язку із чим
звільнити ОСОБА_1. від відбування
призначеного йому за вироком суду
покарання із випробуванням.

Цивільний позов по цій справі не
заявлений.

Речові докази по цій справі
повернуті потерпілому по цій справі
ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК
України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені
злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289
ч. 2 КК України.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289
ч. 2 КК України.

І призначити ОСОБА_2 покарання:

за ст. ст. 185 ч. 2 КК України у
вигляді позбавлення волі строком на 2 /
два / роки,

за ст. ст. 289 ч. 2 КК України у
вигляді позбавлення волі строком на 5 /
п*ять / років.

На підставі вимог ст. ст. 70 ч. 1 КК
України остаточне покарання ОСОБА_2
призначити шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим
покаранням і призначити йому до
відбування остаточне покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5 /
п*ять / років.

На підставі вимог ст. ст. 75 КК
України звільнити засудженого ОСОБА_2
від відбування покарання за цим
вироком суду з випробуванням, якщо він
протягом 3 / трьох / років іспитового
строку не вчинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
нього судом обов*язки.

На підставі вимог ст. ст. 76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_2
наступні обов*язки: не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи.

І призначити ОСОБА_1 покарання:

за ст. ст. 185 ч. 2 КК України у
вигляді позбавлення волі строком на 2 /
два / роки,

за ст. ст. 289 ч. 2 КК України у
вигляді позбавлення волі строком на 5 /
п*ять / років.

На підставі вимог ст. ст. 70 ч. 1 КК
України остаточне покарання ОСОБА_1
призначити шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим
покаранням і призначити йому до
відбування остаточне покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5 /
п*ять / років.

На підставі ст. ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбування покарання за цим вироком з
випробуванням, якщо він протягом 3 /
трьох / років іспитового строку не
вичинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
нього судом обов*язки.

На підставі вимог ст. ст. 76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_1
наступні обов*язки не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи.

До набрання вироком законної
сили запобіжний захід, обраний у
відношення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити
без змін - тримання під підпискою про
невиїзд з місця проживання.

Речові докази залишити у
законного володаря, потерпілого
ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений в
порядку ст. ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суду міста Донецька протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. ст. 376
КПК України негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору і не
пізніше наступного для після ухвалення
надсилається учаснику судового
провадження,я кий не був присутнім у
судовому засіданні.

Суддя:
Я.М. Рассуждай