Дата документу 16.06.2015

Справа № 334/4400/15-к
Провадження № 1-кп/334/397/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002440 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Пологи Запорізької області, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

· 15.01.2002 року Пологівським районним судом Запорізької області по ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

· 17.07.2002 року Заводським районним судом м. Запоріжжя по ст. 309 ч.2, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. 22.07.2003 року на підставі постанови Бердянського районного суду Запорізької області від 15.07.2003 року, умовно достроково звільнений з Бердянської виправної колонії № 77 з не відбутим терміном покарання - 1 рік 5 днів позбавлення волі;

· 27.04.2004 року Пологівським районним судом Запорізької області по ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяцю позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2004 року дії засудженого з ч. 5 ст. 185 перекваліфіковано на ч.4 ст.185 КК України;

· 26.11.2010 року Бердянським районним судом Запорізької області по ст. ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

· 30.11.2011 року Пологівським районним судом Запорізької області по ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.2, 70, ст.70 ч.4, ст.15 ч.2 - ст. 311 ч.1, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; звільнений 22.04.2015 року за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.

встановив:
25.05.2015 року, приблизно о 13 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, шляхом вільного доступу через відкриті вхідні двері проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав жіночу сумку, вартістю 200 гривень, яка належала потерпілій ОСОБА_6 , і де знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень та ключі від квартири, а всього викрав майна на суму 500 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення,

передбачене ч.3 ст.185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
26.05.2015 року, приблизно о 13 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за допомогою наявного у нього ключа від замка вхідних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Знаходячись в квартирі, ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, виявив і викрав належний потерпілій ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia», в якому знаходилась сім - карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», загальною вартістю 1000 гривень.

Розуміючи, що на даному етапі він має реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим мобільним телефоном, ОСОБА_5 поклав його до кишені і продовжив пошук цінних речей. В цей час обвинувачений був застигнутий на місці вчинення кримінального правопорушення потерпілою ОСОБА_6 , але ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії відбуваються у присутності вказаної особи, зазначену обставину проігнорував.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, набувають відкритий характер, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, різким рухом руки зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, вагою 13 грамів, вартістю 6000 гривень, та, утримуючи при собі раніше викрадене майно, вибіг з приміщення квартири на вулицю, де втікав, намагаючись сховатись в одному з під`їздів будинку АДРЕСА_3 , але був затриманий ОСОБА_6 та мешканцями вказаного будинку, які викликали співробітників міліції.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно і поєднане з проникненням у житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, пояснив, що 26 травня 2015 року, у денний час, він зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_4 , щоб вжити ліки, і виявив не зачинені не ключ двері в квартиру. Він зайшов в квартиру, побачив в коридорі невелику жіночу сумку і викрав її. З сумки він витяг гроші і ключі від квартири, а решту викинув в під`їзді сусіднього будинку.

Наступного дня, приблизно в той же час, він відкрив двері тієї ж квартири раніше викраденими ключами, зайшов туди і викрав мобільний телефон «Nokia». В цей час до приміщення квартири зайшла потерпіла і запитала, що він тут робить. Намагаючись втекти з місця злочину, він почав рухатись до виходу і рукою зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, після чого вибіг на вулицю. ОСОБА_6 погналась за ним і за допомогою сторонніх громадян затримала в сусідньому будинку та викликала працівників міліції.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При визначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, сприяння органам досудового слідства.

Обвинувачений раніше п`ять разів судимий за умисні злочини, вчинив злочин практично через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, тому суд вважає, що ОСОБА_5 може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов доведений в судовому засіданні і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України, суд

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.3 КК України, та призначити йому покарання по ст. 185 ч. 3 три роки позбавлення волі, по ст. 186 ч.3 чотири роки і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, поглинувши менш суворий строк покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 26 травня 2015 року.

Запобіжний захід залишити засудженому тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - мобільний телефон повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 шість тисяч п`ятсот гривень на відшкодування завданої злочинами матеріальної шкоди.

На вирок протягом 30 днів може бути подана апеляційна скарга в Запорізький апеляційний суд.

Суддя: ОСОБА_1