Справа № 1-159/11 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Овсієнко В. В.

за секретаря Гордієнко І.М.

з участю прокурора Ульянкіна О.І.

та адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла справу про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 6 січня 2011 року в приміщенні. Смілянської міської поліклініки, що в м. Сміла по вул.. 60 річчя СРСР, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, порвав медичні документи гр. ОСОБА_4, безпідставно прискіпувався та вчинив сварку з лікарем психіатром ОСОБА_5 та лікарем наркологом ОСОБА_6, і діючи з особливою зухвалістю, наніс декілька ударів по обличчю, тулубу і ногах останньому, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, а також розбив окуляри ОСОБА_7

Вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 6 січня 2011 року під час прийому громадян був повідомлений про агресивну поведінку ОСОБА_3 та намагаючись вивести його з поліклініки потерпілий отримав від нього удар в грудну клітку та декілька ударів в обличчя і по ногах;

- показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що 6 січня 2011 року будучи на своїх робочих місцях в кабінетах Смілянської міської поліклінніки, бачили, як незнайомий чоловік, вів себе агресивно, щось кричав та погрожував фізичною розправою лікарю ОСОБА_6 на зауваження працівників не реагував.

- показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що 6 січня 2011 року зайшовши до свого робочого кабінету, побачив, як пацієнт ОСОБА_3 бігав по його кабінету, вів себе агресивно, щось голосно кричав та погрожував йому фізичною розправою на зроблені йому зауваження не реагував. З пропозицією допомоги йому зателефонував лікар ОСОБА_2, згодившись ОСОБА_5 направився до нього в кабінет, куди за ним пішов і ОСОБА_3 де останній погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою і намагаючись його вдарити руками і ногами.

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 6 січня 2011 року їй зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, про те, що її брат ОСОБА_3, в поліклініці перебуває в збудженому стані. Приїхавши до поліклініки вона побачила, що її брат був збуджений, проте вів себе адекватно, він просто хотів здати аналіз крові.

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 6 січня 2011 року вона зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, про те, що її брат ОСОБА_3, в поліклініці веде себе агресивно.

- показаннями свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_7 про те, що 6 січня 2011 року ОСОБА_3 в кабінеті № 103 Смілянської міської поліклініки пошкодив окуляри ОСОБА_7

- даними протоколу усної заяви ОСОБА_6 від 6 січня 2011 року про те, що ОСОБА_3 в приміщенні Смілянської міської поліклініки погрожував йому фізичною розправою та наніс декілька ударів /а.с.7/;

- даними заявою ОСОБА_5 від 17 січня 2011 року про те, що ОСОБА_3 поводив себе агресивно в приміщенні поліклініки /а.с.27/;

- даними висновку експерта №140 судово-медичної експертизи про те, що у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівої щоки, спадин носа та обох гомілок.

- даними висновку експерта судово-психіатричної експертизи № 209 від 8 квітня 2011 року про те, що на період часу до якого відноситься вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_3 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді епілепсії з прогресуючим перебігом, вираженими особистісними змінами по епілептичному типу помірним когнітивним зниженням, частими дисфоріями з пароксизмальними станами середньої частоти, проявів, що резистентні до комбінованої анти конвульсивної терапії, що позбавляло на вказаний період часу його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 не може брати участі у слідчих діях та судовому засіданні і потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом /а.с.61-71/.

- даними висновку експерта додаткової судово-психіатричної експертизи № 470 від 12 серпня 2011 року про те, що на теперішній час ОСОБА_3 виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі епілепсії з прогресуючим перебігом, помірно-вираженими особистісними змінами по епілептичному типу помірним когнітивним зниженням, пароксизмальними станами середньої частоти, у звязку з чим на теперішній час, враховуючи відсутність виражених проявів прогредієнтності, дисфорій та продуктивних психотичних розладів у посткримінальній ситуації, він не потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Але через відмічені в клінічній картині характерні зміни особистості, прояви когнітивного зниження та зниження критичності, що може привести до скоєння ним суспільно небезпечних дій, ОСОБА_3 потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. / а.с. /

Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які грубо порушують громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю.

Згідно з актом додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи №470 від 12 серпня 2011 року про те, що на теперішній час ОСОБА_3 виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі епілепсії з прогресуючим перебігом, помірно-вираженими особистісними змінами по епілептичному типу помірним когнітивним зниженням, пароксизмальними станами середньої частоти, у звязку з чим на теперішній час, враховуючи відсутність виражених проявів прогредієнтності , дисфорій та продуктивних психотичних розладів у посткримінальній ситуації, він не потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Але через відмічені в клінічній картині характерні зміни особистості, прояви когнітивного зниження та зниження критичності, що може привести до скоєння ним суспільно небезпечних дій, ОСОБА_3 потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Висновок додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи №470 суд вважає обєктивним, повним, обґрунтованим і знаходить законні підстави для застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Позов ОСОБА_6 про відшкодування 2055 грн. 92 коп. витрачених на лікування та стягнення 5 000 грн. моральної шкоди слід залишити без розгляду, залишивши за ним право звернення до суду з позовом про стягнення цих сум в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного ст.ст. 93, 94 КК України та керуючись ст.ст. 416, 419-421 КПК України суд, -

постановив:

Застосувати до ОСОБА_3, який вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 296 КК України в стані неосудності примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід підписку про невиїзд стосовно ОСОБА_3, скасувати.

Позов ОСОБА_6 про відшкодування 2055 грн. 92 коп. витрачених на лікування та стягнення 5 000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду, залишивши за ним право звернення до суду з позовом про стягнення цих сум в порядку цивільного судочинства.

Апеляція на постанову може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту її проголошення.

Головуючий: В. В. Овсієнко