Справа 165/2914/14-к
Провадження 1-кп/165/14/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника кримінальної

міліції у справах дітей ОСОБА_8 ,

представника служби

у справах дітей ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську матеріали кримінального провадження № 0000081 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр. України, освіта базова середня, не одружений, не судимий, студент ПТУ № 11 м. Нововолинська, проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , 02 лютого 2014 року, за період часу з 00 годин по 00 годин 40 хвилин, перебуваючи поблизу приміщення готелю СІС, що по пр. Дружби в м. Нововолинську, за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, що виразилось у безпричинному чіплянні до ОСОБА_7 , через відмову останнього пригостити цигаркою та супроводжувалося нанесенням ударів кулаками рук в обличчя потерпілого, в результаті чого, потерпілому ОСОБА_7 , було нанесено легкі тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин у вигляді припухлості в лівій лобно-скроневій ділянці, гематоми повік очей, забитої рани на верхній губі, струсу головного мозку, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд визнає винуватим неповнолітнього ОСОБА_4 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, відповідальність передбачена ч. 2 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому обвинувачення не визнав, пояснив, що 01 лютого 2014 року, разом з своїми друзями ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , грали в теніс в районі Нововолинської ДЮСШ, близько 21 год. 30 хв., в районі стадіону Шахтар, біля штучного поля, вони розійшлися і він пішов через ринок в напрямку магазину Атлант. Додому прийшов близько 22 години, де перебували його матір, сестра та ОСОБА_12 , пішов до своєї кімнати, де перебував до ранку наступного дня. В районі готелю СІС, 02 лютого 2014 року не перебував.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 01 лютого 2014 року, він разом з своїми однокласниками перебував у ресторані готелю СІС. Після 22 години, там залишився з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Близько 00 год., вони вийшли з приміщення готелю з метою розходитись по домівках. В цей час, до нього підійшов обвинувачений та попросив цигарку, на що, потерпілий відмовив у різкій формі. Після чого відчув удар під око з права. Обвинувачений ОСОБА_4 вдарив його у ліву сторону обличчя. Скільки чоловік його било не бачив. Після того, як ОСОБА_15 сказав, що зателефонує в міліцію, особи, які його били відступили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав покази про те, що 01 лютого 2014 року перебував у ресторані готелю СІС, де відбувалася зустріч випускників. Наприкінці вечора, в ресторані залишилися він, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 . Близько 00 год., ОСОБА_16 та ОСОБА_7 вийшли з приміщення ресторану, а він затримався на п`ять хвилин. Вийшовши з ресторану, він побачив, що недалеко від ресторану СІС, в напрямку міської ради хтось лежить, як пізніше виявилось, це був ОСОБА_16 , і біля нього знаходилось четверо незнайомих осіб, одного з яких називали на прізвисько ОСОБА_17 , а іншого на ім`я ОСОБА_18 . Хто і з яких причин спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження свідок не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав покази про те, що 01 лютого 2014 року перебував у ресторані готелю СІС, де відбувалася зустріч випускників. Наприкінці вечора, в ресторані залишилися він, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Близько 00 год., свідок та ОСОБА_7 вийшли з приміщення ресторану, а ОСОБА_14 затримався на п`ять хвилин. Вийшовши з ресторану, свідок побачив декілька незнайомих осіб чоловічої статі, один з них попросив у ОСОБА_7 цигарку, який відповів, що цигарок немає. Після цього, свідок пригостив незнайомця цигаркою, обличчя якого не запам`ятав. ОСОБА_7 знаходився за спиною свідка. Через деякий час, він побачив, що ОСОБА_7 декілька чоловік наносили удари, один з яких прийшовся в область обличчя. Хто бив, свідок не бачив. Одного з незнайомців кликали на прізвисько ОСОБА_17 . Особу, яку пригощав цигаркою, може впізнати частково за формою обличчя, загальних рис та підборіддя.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , ОСОБА_20 надали покази про те, що з обвинуваченим ОСОБА_4 , якого кличуть на прізвисько ОСОБА_17 , підтримують товариські стосунки. У вечірню пору 01 лютого 2014 року, вони, разом з ОСОБА_4 грали в теніс, близько 22 години, після прогулянки, попрощалися з обвинуваченим та розійшлися по домівках.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала покази про те, що вона кума ОСОБА_5 01 лютого 2014 року, близько 22 години, свідок перебувала в помешканні Фондеркіних. Приблизно в ту саму пору додому прийшов обвинувачений ОСОБА_4 , поївши, він пішов в свою кімнату, де дивився телевізор. Чи після цього обвинувачений виходив з квартири вона не знає.

Суд не приймає даних показів до уваги, оскільки ОСОБА_12 перебуває з сім`єю ОСОБА_21 у близьких відносинах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надав покази про те, що він особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_7 . Наприкінці лютого 2014 року, йому, як дільничному інспектору було доручено провести пошукові міроприємства за фактом побиття ОСОБА_7 . З метою перевірки осіб на прізвисько ОСОБА_17 було доставлено декілька осіб, серед яких перебував і ОСОБА_4 , та представлено потерпілому ОСОБА_7 . Потерпілий відразу впізнав ОСОБА_4 як особу, яка на нього напала.

В судовому засідання законний представник обвинуваченого, ОСОБА_5 надала пояснення про те, що вона, з метою відшкодування заподіяної ОСОБА_4 шкоди ходила до батька потерпілого, проте, згоди щодо такого відшкодування вони не дійшли.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 лютого 2014 року (а.с. 6), протоколу допиту потерпілого від 04 лютого 2014 року (а.с. 8-9) вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до Нововолинського МВ УМСВС України у Волинській області з заявою про те, що 01 лютого 2014 року, близько 24 години, перебуваючи поряд з будівлею готелю СІС у м. Нововолинську, невстановлена особа нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 47 від 25 лютого 2014 року (а.с. 132-14), у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин у вигляді припухлості в лівій лобно-скроневій ділянці, гематоми повік очей, забита рана на верхній губі, струс головного мозку. За ступенем тяжкості, виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи до впізнання від 23 липня 2014 року (а.с. 28), вбачається, що ОСОБА_16 впізнав в особі, яка зазначена під номером 1 і де зображено ОСОБА_4 , особу, яка здійснила напад на потерпілого ОСОБА_7 01 лютого 2014 року в районі готелю СІС.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи до впізнання від 10 жовтня 2014 року (а.с. 31), вбачається, що ОСОБА_7 впізнав в особі, яка зазначена під номером 3 особу, яка здійснила напад на нього 01 лютого 2014 року в районі готелю СІС.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не визнає.

Речові докази: СД-диск об`ємом 700 МВ марки Ridatа, що приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с. 39 м.к.п.), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралась.

Згідно ч. 3 ст. 497 КПК України, під час судового розгляду, суд, за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Оскільки в судовому засіданні встановлено умисне вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 злочину середньої тяжкості, тому суд застосовує до них положення ст. 105 КК України, де зазначено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує призначення покарання.

Заслухавши показання обвинуваченого та його законного представника, захисника, потерпілого, думку прокурора, думку інших учасників судового розгляду, враховуючи пояснення представників кримінальної міліції у справах дітей, служби у справах дітей про те, що до вчинення злочину, ОСОБА_4 на обліку у кримінальній міліції у справах дітей не перебував, що неповнолітній вперше вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, його подальшу бездоганну поведінку, характеризуються посередньо (а.с. 75, 77 м.к.п.), не судимий (а.с. 79-80 м.к.п.), є обмежено працездатними (а.с. 92, 101), виховується в сім`ї з одним з батьків (а.с. 76 м.к.п.), має належні житлово-побутові умови а.с. 81 м.к.п.), суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , на підставі ст. 102 КК України, слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на шість місяців. Враховуючи, що виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_4 не потребує застосування покарання, суд звільняє його від покарання та застосовує стосовно нього примусові заходи виховного характеру на підставі ст. 105 КК України.

Суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та встановлення обмеження дозвілля, а саме: заборонити ОСОБА_4 залишати своє помешкання з 20 години до 06 години строком на два місяці до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Потерпілий ОСОБА_7 09 грудня 2014 року звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_5 законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру роз`яснено, що цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства).

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.

Роз`яснити, що потерпілий у справі про застосування примусового заходу виховного характеру може звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної злочином в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, на підставі ст. 105 КК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити на підставі ст. 102 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на шість місяців.

На підставі ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на шість місяців, призначеного на підставі ст. 102 КК України.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та встановити обмеження дозвілля, а саме: заборонити ОСОБА_4 залишати своє помешкання з 20 години до 06 години строком на два місяці до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Речові докази: СД-диск об`ємом 700 МВ марки Ridatа, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.

Роз`яснити, що потерпілий у справі про застосування примусового заходу виховного характеру може звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної злочином в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1