АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/382/13-к
Номер провадження 11-сс/786/106/2013
Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.
Доповідач Томилко В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді Томилка В.П.

суддів: Давиденка Е.В., Костенка В .Г.

при секретарі Жура Н.В.

з участю прокурора Ряднини В.В.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

та обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Полтавської області матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Машівської районної прокуратури на ухвалу слідчого судді Машівського районного суду від 29 березня 2013 року.

Даною ухвалою стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, з середньо-технічною освітою, не працює, раніше не судимого, -

відмовлено у задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та ОСОБА_3 обрано запобіжний захід - домашній арешт з покладенням процесуальних обов'язків, а саме прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою та цілодобово не залишати постійного місця проживання.

Згідно ухвали органами досудового слідства ОСОБА_3 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Слідчий посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та можливість вчиняти інші злочини звернувся до суду з поданням про обрання найбільш суворого запобіжного заходу у зв'язку з неможливістю обрання менш суворого.

Слідчий суддя, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, та необґрунтованість обставини, передбаченої п.3 ч.1 ст. 194 КПК України щодо недостатності можливості застосування більш м'якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрав запобіжний захід домашній арешт.

В апеляції процесуального прокурора ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді посилаючись на її незаконність, так як вважає, що слідчим доведені ризики, які виключають можливість застосування до підозрюваного жодного менш суворого запобіжного заходу. Крім того посилаючись на вагомість доказів по справі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, його вік та стан здоровя, а також відсутності постійного місця роботи, а також внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень просить обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора на підтримання своєї апеляції, вислухавши обвинуваченого та його захисників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий;

- недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи стосовно ОСОБА_3 є наявна обґрунтована підозра у вчинені ним тяжкого злочину та наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості підозрюваним вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необґрунтованість недостатності застосування стосовно підозрюваного більш м'якого запобіжного заходу, а саме домашній арешт.

Посилання слідчого на неможливість застосування даного запобіжного заходу у зв'язку з тим, що запобіжний захід у вигляду домашнього арешту на даний час не врегульований законодавством та відсутності в наявності засобу контролю за особами є неспроможними, так як чинний кримінальний процесуальний Кодекс України набрав законної сили і діє, в тому числі і ст. 76 цього Кодексу щодо видів запобіжних заходів, з 21 листопада 2012 року, за винятком п.9 ч.5 ст. 194 КПК України в частині носіння електронного засобу контролю підозрюваним при покладенні слідчим суддею на дану особу додаткових обов'язків при обранні запобіжного заходу не пов'язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведене обставини, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати менш суворий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов'язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано і на законних підставах відмовив у обранні найбільш суворого запобіжного заходу та обрав більш м'який запобіжний захід, а тому під став для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405,407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу процесуального прокурора прокуратури Машівського району залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Машівського районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року про відмову у задоволенні подання слідчого та застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу - домашній арешт - залишити без зміни.

С У Д Д І :

В.П. Томилко. Е.В. Давиденко. В.Г. Костенко.