Провадження № 11-кп/779/326/2015
Категорія ст.286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцій-ною скаргою старшого прокурора прокуратури Івано-Франківська ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0002653 на вирок Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2015 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , гро-мадянина України, з вищою освітою, одруженого, має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засудже-но до штрафу в розмірі 8160 грн. без позбавлення права керувати транспортними засо-бами.

З ОСОБА_7 стягнуто в дохід держави 1474 грн. 20 коп. судових витрат у кри-мінальному провадженні за проведення експертиз.

в с т а н о в и л а :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка керува-ла транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спри-чинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд першої інстанції встановив , що злочин було вчинено за наступних обставин.

Так, 29.08.2014 року приблизно 19.40 год. водій ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Субару Пегасі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався проїзною частиною вул. Мельника, що в м.Івано-Франківську в напря-мку перехрестя вулиць Мельника-Сахарова. У цьому ж напрямку за вказаним автомобі-лем рухався автомобіль «ЗАЗ-Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням во-дія ОСОБА_10 та мотоцикл «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуван-ням водія ОСОБА_11 . Під час руху водій мотоцикла ОСОБА_11 з метою проведен-ня маневру обгону вказаних транспортних засобів, попередньо переконавшись у безпеці проведення даного маневру та увімкнувши лівий покажчик повороту, розпочав виконувати маневр обгону, для чого виїхав на зустрічну смугу руху. У подальшому, обігнавши автомобіль «ЗАЗ-Таврія» водій ОСОБА_11 продовжував виконував маневр обгону автомобіля «Субару Пегасі», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та розпочав виконувати маневр повороту ліворуч у напрямку до житлових будинків по вул. С.Бандери. Під час виконання маневру повороту ліворуч водій ОСОБА_7 автомобілем виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення із мотоциклом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 . При цьому водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3. б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 2.9. а), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п. 10.1., який зобов`язує водія, перед початком руху, перестрою-ванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_11 згідно висновку експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої плечової кістки зі зміщенням відламків, переломи обох кісток правого передпліччя, переломи 4, 5-ої п`ясних кісток правої кисті із зміщенням відламків, переломи гористості 5-ої плеснової, основи 2-ої плеснової, головок 4-5 плеснових кісток правої стопи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

На вказаний вирок суду старший прокурор прокуратури Івано-Франківська ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуван-ню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідаль-ність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопору-шення та особі обвинуваченого. Не оспорюючи доведеність вини та правильність квалі-фікації дій обвинуваченого просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині при-значеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати автотранспортними засобами строком на один рік.

Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не в повній мірі враховано суспільну небезпеку скоєного злочину, обтяжуючу обставину вчи-нення злочину в стані алкогольного сп`яніння , а призначене судом покарання без позбав-лення права керувати транспортними засобами не відповідає вимогам ст. 65 КК України внаслідок м`якості.

Крім того, суд в порушення вимог ч. 2 ст. 53 КК України, якою передбачено, що ро-змір штрафу визначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян із зазначен-ням еквівалентної суми, призначив покарання у виді штрафу у твердій грошовій формі у розмірі 8 160 гривень.

Крім того, вказує на те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як ними самими, так і іншими особами в зв`язку з чим призначене ОСОБА_7 пока-рання без додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є несправедливо м`яким і не буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення бу-ло вчинено ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просить задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з поз-бавленням права керувати автотранспортними засобами строком на 1 рік; пояснення об-винуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили доводи апеляційної скарги прокурора та просять залишити її без задоволення, перевірив-ши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги та заперечення проти її задоволення, колегія суддів приходить до висновку, що ви-моги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю і не оспорював фактичні обставини справи, в зв`язку з чим суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КК України прийшов до висновку про недоцільність дослідження фактичних обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кри-мінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а також правильність кваліфікації його дій не оскаржується і апеляційному перегляду згідно ст.404 КПК Украї-ни не підлягає.

В своїй апеляції прокурор вказує на те , що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 53 КК України, якою передбачено, що розмір штрафу визначається у неоподаткову-ваних мінімумах доходів громадян із зазначенням еквівалентної суми, призначив пока-рання у виді штрафу у твердій грошовій формі .

Дійсно, згідно ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від три-дцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо Особливою частиною КК України не передбачено ви-щого розміру штрафу.

Зі змісту цієї частини статті випливає, що розмір покарання у виді штрафу признача-ється судом у грошовій сумі, але в межах, вказаних у санкції статті, за якою обвинуваче-ного визнано винуватим, а грошова сума визначається відповідно до вимог діючого зако-ну з врахуванням розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення.

У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 вину-ватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України , яка передбачає покарання у виді штрафу від 200 до 500 неоподаткованих мінімумів дохо-дів громадян. Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у виді штрафу у сумі 8150 гривень, що дорівнює 480 неоподаткованим мінімумам доходів гро-мадян. Таким чином ,призначаючи покарання обвинуваченому у виді штрафу суд першої інстанції не вийшов за межі санкції частини статті кримінального закону і фактично приз-начив обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 480 неоподаткованих мініму-мів.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає призначення додаткового пока-рання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох ро-ків або без такого.

При призначенні покарання судом першої інстанції, ОСОБА_7 було призначено лише основне покарання у виді штрафу, а додаткове покарання не призначено. При цьому в мотивувальній частині вироку відсутні мотиви, якими суд керувався при прийнятті такого рішення.

Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено ,що ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Субару Пегасі», проявив неуваж-ність, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та роз-почав виконувати маневр повороту ліворуч, чим порушив вимоги п. 2.3. б) ,п. 2.9. а), п. 10.1., п. 12.3. Правил дорожнього руху України ,внаслідок чого вчинив зіткнення з мото-циклом «Ямаха», під керуванням водія ОСОБА_11 який отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те , що криміна-льне правопорушення вчинено з необережності, однак порушення ОСОБА_7 п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України щодо заборони керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було навмисним.

Колегія суддів вважає, що при таких обставинах доводи прокурора про те, що призначе-не ОСОБА_7 покарання у виді штрафу без додаткового покарання у виді позбавлен-ня права керувати транспортними засобами є несправедливо м`яким і не є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів являються обґрунтова-ними.

Колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляції прокурора в цій час-тині та призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керу-вання транспортними засобами в мінімальних межах передбачених ч.1 ст.55 КК України.

Призначаючи додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів вра-ховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, те що він вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.67 КК України обґрунтовано визнано судом обставиною, що обтяжує покаран-ня, дані про особу обвинуваченого, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав себе винуватим у вчиненому злочині та щиро розкаявся,добровільно відшкодував завданий збиток, позитивно характеризується, офіційно не працевлаштований, одружений і має одну неповнолітню дитину.

Колегія суддів приймає до уваги те, що судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.66 КК України щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збит-ку визнані обставинами ,що пом`якшують покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Івано-Франківська ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами скасувати та постановити новий вирок.

Вважати, що вироком Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2015 року ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджений до основаного покарання у виді штрафу в розмірі 8160 грн.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України додаткове по-карання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду ци-вільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4