У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 2 жовтня
2007 року справу за касаційним поданням заступника прокурора м. Києва на
постанови Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2006 року, якими
кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

раніше
не судимого, та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України,

раніше
не судимого

- на підставі ст.ст.73,448 КПК України, ч.1
ст.22 КК України провадженням
закрито і застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі на поруки ОСОБА_1 законному
представнику - матері ОСОБА_3,
ОСОБА_2 - законному
представнику - матері ОСОБА_4 за умови, що вони з дня передачі їх на поруки і до досягнення 18 річного
віку не ухилятимуться від заходів виховного характеру та не
порушуватимуть громадського порядку.

Цими
постановами суду постановлено стягнути із законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на користь законного представника
потерпілої ОСОБА_5 - 800 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди; із законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_5 - 800 грн. і на користь законного
представника потерпілої ОСОБА_6 - 850 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди.

В апеляційному
порядку постанови суду не переглядались.

У касаційному поданні заступник прокурора м. Києва
просить постанови суду від 28.02.2006р. скасувати у зв'язку з істотними
порушеннями кримінально-процесуального закону
при розв'язанні цивільних позовів.
Вважає, що суд звільнивши
ОСОБА_1 і ОСОБА_2
від кримінальної відповідальності та закривши кримінальну справу, в
порушення вимог ст.328 КПК України розглянув цивільний позов, а повинен був
залишити його без розгляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як видно із вироку, суд постановами від 28
лютого 2006 року кримінальну
справу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі
ст.ст.73,448 КПК України, ч.1 ст.22 КК України провадженням закрито і
застосовано примусовий захід виховного
характеру у виді передачі на поруки. Тобто суд кримінальну справу щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 закрив.

Відповідно до ст.328 КПК України цивільний позов вирішується при
постановленні обвинувального вироку.

У разі закриття
справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги
позивача про відшкодування матеріальної
шкоди в цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Статтею 448 КПК
України не передбачено при застосуванні
примусових заходів виховного характеру вирішення цивільного позову про
відшкодування шкоди, заподіяної злочином
або суспільно - небезпечним діянням.

Крім того, в
п.21 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2002р. “Про практику
розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру”
зазначено, що цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином чи
суспільно-небезпечним діянням, у справі про застосування примусового заходу
виховного характеру не вирішується, а має розглядатися в порядку цивільного
судочинства.

Отже, суд
повинен був залишити цивільні позови без розгляду.

Потерпілі не
позбавлені законом можливості заявити свої позовні вимоги в порядку цивільного
судочинства.

Тому колегія суддів вважає, що постанови суду в частині вирішення цивільного
позову підлягають скасуванню, а в решті
необхідно залишити без зміни.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційне
подання заступника прокурора м. Києва задовольнити.

Постанови Печерського районного суду м.
Києва від 28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1
і щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Косарєв В.І. Школяров В.Ф.