АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/8245/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/670/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
з участю прокурора - ОСОБА_6
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представників потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представника цивільного
відповідача ПП «ТМ-ВІРА» - ОСОБА_12
захисника - ОСОБА_13
обвинуваченого - ОСОБА_14
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, з вищою освітою, не судимий, проживає в АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_16 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 - 56 972 грн., на користь ОСОБА_9 - 30 000 грн., на користь держави витрати на лікування потерпілої ОСОБА_17 - 2900,64 грн., на лікування потерпілої ОСОБА_18 - 180,10 грн.
Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 - 13 128 грн., на користь ОСОБА_8 - 13 128 грн. Стягнуто з ПП «ТМ-ВІРА» на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 86 872 грн.
Цивільний позов ОСОБА_19 про стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн. залишено без розгляду, роз`яснено право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні транспортно-трасологічної експертизи №374/12 від 26.06.2012р. в розмірі 3178,44 грн., експертизи технічного стану транспортних засобів №373/12 від 29.06.2012р. - 911,74 грн., автотехнічної експертизи №373/12 від 29.06.2012р. - 911,74 грн., автотоварознавчої експертизи №6035 від 16.07.2012р. - 1227,50 грн., автотехнічної експертизи № 458/13 від 21.08.2013р. - 586,8 грн.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року суд, який виніс вирок, в резолютивній частині вироку від 14.01.2015 року виправив описку, внісши до нього вказівку про обрання ОСОБА_14 додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік. У вступній частині вироку вніс вказівку, що ОСОБА_14 на момент вчинення злочину перебував у трудових відносинах з ПП «ТМ-ВІРА», де працював водієм, потерпіла ОСОБА_9 - 1980 року народження.
Проявивши злочину недбалість, при виникненні перешкоди для руху в вигляді автомобіля «ГАЗ-5312 П17», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв нерухомо попереду з правого краю проїжджої частини у попутному напрямку, який ОСОБА_14 міг об`єктивно бачити, не вжив своєчасних заходів для зниження швидкості руху автобуса аж до зупинки транспортного засобу, створив небезпеку для учасників дорожнього руху та скоїв наїзд на автомобіль «ГАЗ-5312 П17». Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пасажирам автобуса:
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 100/1633 Дм/12 від 13.07.2012 року, спричиненні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких вона загинула на місці події, у вигляді множинних травм голови, шиї, тулуба, верхніх кінцівок і нижніх кінцівок. Смерть ОСОБА_20 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалась крововтратою.
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 35/133-Ат/12 від 12.06.2012 року, спричиненні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травм: голови синці, садна, забиті рани на обличчі, множині переломи лицьового черепа, вогнища крововиливів м`яких тканин обличчя і волосяної частини голови, масивний крововилив в м`яку мозкову оболонку, забій головного мозку з вогнищами контузії базальних відділів; тулуба - садно м`яких тканин грудної клітки, лівого і правого надпліччя, садно на животі і поперековій області, розрив печінки та селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, крововилив в брижівку тонкого і товстого кишківника, крововилив у переднє середостіння, забій легенів, крововилив в жирову клітковину обох нирок, забій нирок; кінцівок садна на верхніх і нижніх кінцівках, закриті переломи променевої та ліктьової кісток лівого передпліччя. Причиною смерті гр. ОСОБА_21 виявилась поєднана тупа травма тіла, що ускладнилась в своїй течії незворотнім некомпенсованим травматичним шоком.
ОСОБА_9 , 1982 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1060-А/12 від 29.06.2012 року, спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у вигляді чисельних крововиливів та садин на обличчі, тулубі, кінцівках, забиті рани обличчя, лівого передпліччя і правого стегна, відкритого осколкового перелому правої стегнової кістки у середній треті діафіза зі зміщенням по довжині та ширині.
ОСОБА_17 , 1963 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №775-А/13 від 13.06.2013 року, спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я у вигляді множинних синців і саден на обличчі, тулубі, кінцівках, забійної рани обличчя, крововиливи в сполучні оболонки лівого очного яблука, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, перелом лівої виличної кістки з порушенням цілісності нижнього краю лівої орбіти, розриву лобновиличного шву, перелом лівої виличної дуги, підвивиху 1-го шийного хребця вліво.
ОСОБА_18 , 1964 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №1059-Ф/12 від 13.06.2012 року, спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я у вигляді закритого крупноосколкового внутрісуглобного перелому нижньої треті діалізу зі зміщенням з переходом на дистальний метаепіфіз.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок від 14.01.2015 року та ухвалу від 16.01.2015 року скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити вирок та призначити ОСОБА_14 за ч.3 ст.286 КК України 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В обгрунтування доводів вказує на невідповідність призначеного обвинуваченому основного та додаткового покарання вимогам ст.65 КК України, оскільки є мінімальним у межах, встановлених санкцією ч.3 ст.286 КК України. ОСОБА_14 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, скоїв тяжкий злочин, внаслідок якого загинуло 2 особи, 1 особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, 2 особи - середньої тяжкості.
При цьому апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_14 не сприяв встановленню об`єктивних та правдивих обставин кримінального правопорушення, заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував, внаслідок чого судом не встановлено пом`якшуючих покарання обставин. Вказує на неврахування судом думки потерпілих про міру покарання, яку заслуговує обвинувачений, підтриману запропонувану прокурором.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в поданих апеляційних скаргах просять про скасування вироку в частині призначення покарання ОСОБА_14 за м`якістю та неврахуванням тяжких наслідків, які наступили від ДТП, просять про посилення йому покарання. Крім цього, вказують на неправильність вироку в частині вирішення цивільного позову. ОСОБА_7 просить про солідарне стягнення з ОСОБА_14 , ПАТ «СК «Країна», ПП «ТМ-ВІРА» у відшкодування матеріальної шкоди 50 000 гривень, моральної - 200 000 грн. Заяву про відмову від позову від 31.07.2013 року визнати недопустимим доказом, яку вона не писала і не направляла до суду. ОСОБА_8 просить про збільшення відшкодування заподіяної моральної шкоди до 150 000 гривень. При цьому вказують на понесені ними великі моральні страждання та переживання з приводу втрати дітей, від чого вони втратили здоров`я, продовжують морально страждати.
В апеляційній скарзі представник ПАТ «СК «Країна» просить про зміну вироку в частині стягнення з ПАТ моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В обгрунтування доводів вказує на невірно нараховану судом суму у відшкодування моральної шкоди, оскільки суд керувався нормою закону - п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів» у редакції, яка не діяла на момент ДТП. Оскільки ДТП мало місце 28 травня 2012 року, діяла редакція Закону від 01.07 2004 року - п.22.3 ст.22, п.9.3 ст.9 Закону, ст.23 ЦК України, відшкодування полягає у розмірі не більше 5% ліміту, решту суми відшкодовує винна в ДТП особа. В даному випадку за Полісом № АВ/6500661 від 04.05.1012 року відшкодуванню підлягає до 5000 гривень на кожну особу.
В апеляційній скарзі ПП «ТМ-ВІРА» в особі представника цивільного відповідача, ОСОБА_12 , міститься прохання про скасування Постанови старшого слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ПП «ТМ-ВІРА» як цивільного відповідача. При цьому, апелянт посилається на вимоги ст.174 КПК України, за якою суд, одночасно з ухваленням вироку, вирішує питання про скасування арешту майна.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_7 , її представника, ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , представника цивільного відповідача ПП «Віра», ОСОБА_12 , прокурора, які підтримували доводи поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника, ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вирок суду вважали законним та обгрунтованним, потерпілу ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ПП «ТМ-ВІРА», прокурора, підлягають задоволенню частково, апеляційна скарга ПАТ «СК «Країна» - задоволеню з наступних підстав.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку. Обвинувачення, визнане судом доведеним стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, суд обгрунтував сукупністю належних та допустимих доказів.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_14 визнаний винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом в зв`язку з порушенням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. Обвинувачення, визнане судом доведеним про те, що ОСОБА_14 , при виникненні небезпеки для руху в вигляді автомобіля «ГАЗ-5312 П17», який стояв попереду з правого краю проїжджої частини у попутному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зниження швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, скоїв наїзд на автомобіль, що призвело до загибелі двох осіб, спричиненню потерпілим тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд обгрунтував сукупністю таких доказів.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні злочину визнав частково, вказавши, що 28.05.2012 року, приблизно о 12 год. 20 хв., він рухався автобусом по вул.Дерев`янко в м.Харкові, з боку вул.Сумська у напрямку вул. Балакірєва зі швидкістю 50 км/год. За 300 метрів на його полосі руху побачив автовишку, а за 30 метрів до стоячої автовишки на смугу його руху виїхала іномарка. Щоб уникнути лобового зіткнення намагався звернути, та правою частиною автобуса задів вугол автовишки.Уникнути зіткнення не міг.

В процесі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_14 про вплив зустрічного автомобіля на дорожню обстановку, що унеможливило уникнення пригоди. Не погодившись з ними, суд привів відповідні докази та аргументи спростування, які обвинувачений та його захисник не спростовували при перегляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Так, показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_17 в судовому засіданні встановлено, що при слідуванні в автобусі «БАЗ» 263-го маршруту з боку вул.Сумська у напрямку вул. Балакірєва, як тільки автобус від`їхав від зупинки «Сокільники», на відстані приблизно за 200-300 метрів бачили попереду стоячу впритул до бордюру «автовишку», Водій автобуса рухався по цій же полосі руху. Не знижаючи швидкості, водій різко вивернув вліво та відбувся удар, далі вони втратили свідомість.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 пояснювали суду, що рухаючись 28.05.2012 року на автомобілі «Москвич-412» по вул.Дерев`янко в напрямку вул.Сумська в м.Харкові по лівій стороні бачили, як маршрутка БАЗ за 30-40 метрів до «автовишки» виїхала на ліву смугу щоб об`їхати її, однак злякавшись зустрічного автомобіля, з`їхала на свою полосу в правий ряд після чого, об`їхати «автовишку» в неї не хватило дистанції, маршрутка передньою боковою частиною зіткнулась з задньою частиною «автовишки».

В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , обвинувачений ОСОБА_14 на місці дорожньо-транспортної пригоди показали та підтвердили свої показання стосовно механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №35/133-Ат/12 від 12.06.2012 року, у зв`язку з подією 28.05.2012 року ОСОБА_21 спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травм: голови синці, садна, забиті рани на обличчі, множині переломи лицьового черепа, вогнища крововиливів м`яких тканин обличчя і волосяної частини голови, масивний крововилив в м`яку мозкову оболонку, забій головного мозку з вогнищами контузії базальних відділів; тулуба - садно м`яких тканин грудної клітки, лівого і правого надпліччя, садно на животі і поперековій області, розрив печінки та селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, крововилив в брижівку тонкого і товстого кишківника, крововилив у переднє середостіння, забій легенів, крововилив в жирову клітковину обох нирок, забій нирок; кінцівок садна на верхніх і нижніх кінцівках, закриті переломи променевої та ліктьової кісток лівого передпліччя, що могли утворились в умовах ДТП.Причиною смерті ОСОБА_21 явилась поєднана тупа травма тіла, що ускладнилась незворотним декомпенсованим травматичним шоком. /т.1а.с. 60-62/.
Висновком судово-медичної експертизи №100 /1633ДМ/ 12 від 13.07.2012 року встановлено, що у гр. ОСОБА_20 зв`язку з подією від 28.05.2012 року мали місце множинні травми голови, шиї, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, смерть якої настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася крововтратою. Мали місце ушкодження м`яких тканин органів черевної і плевральної порожнини, кісток скелета тулуба, велика кількість крові в плевральних і черевній порожнинах, недокрів`я внутрішніх органів, наявність крововиливів під ендокардит лівого шлуночка серця. За ступенем тяжкості травма носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Також було встановлено, що на момент смерті вона була вагітна, / 24-28 тижнів/. /т.1 а.с.106-113/.

Висновками судово-медичних експертиз №1060-А /12 від 29.06.2012 року, №1059-А/12 від 13.06.2012 року, № 1057-А/12 від 29.06.2012 року, згідно яких, у зв`язку з подією від 28.05.2012 у ОСОБА_9 мали місце пошкодження, що утворились в умовах дорожньо-транспортної пригоди, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. У ОСОБА_18 мали місце тілесні ушкодження за ступенем тяжкості - середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. У ОСОБА_17 у сукупності мали місце тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Висновками проведених по справі автотехнічних експертиз №372/12 від 30.05.2012 року, та від 21.08.2013 року, проведеної з врахуванням показань потерпілих, свідків та учасників слідчого експерименту, встановлено, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_14 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, наслідки знаходились в причинному зв`язку з подією пригоди.

Крім наведених доказів, в обгрунтування обвинувачення суд послався на інші належні та допустимі докази: дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2012 року і схеми до нього та додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 9.08.2013 року, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №659-КЕ /2012 від 03.07.2012 року, висновком транспортно-трасологічної експертизи №374/12 від 26.06.2012 року.

Таким чином, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_24 п.12.3 Правил дорожнього руху, який, проявивши злочину недбалість, при виникненні перешкоди для руху в вигляді автомобіля «ГАЗ-5312 П17», що нерухомо стояв попереду з правого краю проїжджої частини у попутному напрямку, який ОСОБА_14 міг об`єктивно бачити, не вжив своєчасних заходів для зниження швидкості руху автобуса аж до зупинки, створив небезпеку для учасників дорожнього руху та скоїв наїзд на автомобіль. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажирам автобуса, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 спричиненні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких вони загинули на місці події. Потерпілій ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, потерпілим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я.

При цьому суд, критично оцінивши та визнавши неспроможними з технічної точки зору показання ОСОБА_14 про неможливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок впливу на дорожню обстановку зустрічного автомобіля, обгрунтовано їх відхилив, оцінивши їх як спосіб захисту, оскільки такі його показання суперечать сукупності доказів по справі, що доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Також суд обґрунтовано відхилив доводи сторони захисту про недостовірність показань потерпілої ОСОБА_9 , які узгоджуються з доказами по справі, та не прийняв в якості доказу сторони захисту, протокол відтворення обстановки та обставин події, визнавши його недопустимим доказом в зв`язку з отриманням у спосіб, не передбачений діючим кримінально - процесуальним законом.
При таких обставинах, колегія суддів вважає доведеним, що при обставинах, встановлених судом, було вчинене інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_14 кримінальне правопорушення. Суд вірно кваліфікував його дії за ч.3 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до загибелі кількох осіб, спричиненню потерпілим тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення колегією не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому колегія судів вважає, що доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про м`якість призначеного ОСОБА_14 покарання не позбавлені правових підстав.

Враховуючи доводи поданих апеляційних скарг, конкретні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України. Призначив ОСОБА_14 покарання, яке за своєю м`якістю в достатній мірі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, тяжкості негативних наслідків, що наступили в результаті протиправних дій стосовно потерпілих та необгрунтовано призначив йому покарання в виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.286 КК України.

Відповідно із ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України, класифікується як тяжкий, свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

Вивченням даних про особу винного судом обгрунтовано встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що вищевказаний злочин ОСОБА_14 вчинив вперше, раніше за порушення Правил дорожнього руху України притягувався до адміністративної відповідальності, характеризується задовільно.

Суд апеляційної інстанції, в порядку ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням захисника обвинуваченого залучив додаткові докази, що характеризують особу обвинуваченого, із яких вбачається, що ОСОБА_14 утримує малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 , частково відшкодував потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_25 заподіяну матеріальну шкоду, повністю відшкодував понесені державою витрати на лікування потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Ці обставини враховуються як пом`якшуючі покарання обставини. Обтяжуючих покарання обставин не встановлено. Враховується думка потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про покарання, яке заслуговує обвинувачений, які вказували на винесенні йому покарання, як просив державний обвинувач.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, занижено розцінив ступінь тяжкості вчиненого, виважено не підійшов до його наслідків: смерть двох потерпілих, заподіяння потерпілій тяжких та двом потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Враховуючи наведене, характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання в вигляді позбавлення волі в середніх межах санкції кримінального закону, та додаткового покарання в вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний термін - три роки, оскільки ОСОБА_14 раніше вчиняв адміністративні правопорушення в зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, яке відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Колегія суддів задовольняє апеляційні скарги прокурора та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про м`якість призначення обвинуваченому покарання часткового, оскільки прокурором пропонувалось призначення строку покарання без врахування пом`якшуючих обставин.

Дослідивши доводи апеляційних скарг потерпілих в частині неправильності вирішення цивільних позовів в межах позовних вимог, з урахуванням їх пояснень, наданих на підтвердження доводів, колегія суду вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 підлягає зміні. Колегія суддів не погоджується з визначеною судом сумою відшкодування понесених потерпілим моральних страждань в зв`язку з втратою доньки, який, відповідно до уточнених позовних вимог, ніс великі душевні і моральні страждання від перенесеного стресу, постійного неспокою, що привело до ускладнення хронічних та появу нових хвороб, оцінив на 150 000,00 гривень, яку колегія суддів вважає співмірною понесеним стражданням і вважає необхідним збільшити суму відшкодування до розміру, як просить позивач, що не впливатиме на обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» в особі представника в своїй апеляційній скарзі вказує на неправильність нарахування судом у відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 13 128,00 гривень, оскільки в даному випадку відшкодуванню підлягає моральна шкода не більше 5% встановленого ліміту.

За Полісом №АВ/6500661 від 04.05.1012 року, укладеного між ПАТ «СК «Країна» та ПП «ТМ-ВІРА», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 100 000,00 гривень, тому відшкодуванню підлягає до 5000 гривень кожному. Суд при вирішенні цивільних позовів керувався редакцією Закону, яка на момент ДТП не діяла, що не оспорювали сторони в судовому засіданні. Представник потерпілого ОСОБА_8 , підтримуючи заявлені потерпілим вимоги, просив про стягнення із ПП «ТМ ВІРА», власника джерела підвищеної небезпеки, та страхової компанії 150 000.00 гривень, з врахуванням 5000.00 гривень відповідальності страховика, з чим погоджується колегія суддів, що відповідатиме нормам матеріального права в частині вирішення цивільного позову, ст.23 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07 2004 року./п.22.3 ст.22, п.9.3 ст.9 Закону/.

Вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про солідарне відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ПП «ТМ-Віра», страхової компанії «Країна» та ОСОБА_14 підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Потерпіла в уточненій позовній заяві від 30.05.2014 року /т.6 а.с.23-26/ просила про стягнення 50 000,00 грн. матеріальної та 200 000,00 грн. моральної шкоди, що підтримувала в суді апеляційної інстанції, вказавши, що заяву про відмову від позову вона суду не давала, та про закриття провадження не просила. Як пояснила представник ПП «ТМ-ВІРА», така заява була надана ПП. Таким чином, суд без достатніх підстав відмовив потерпілій ОСОБА_7 в задоволені вимог про стягнення матеріальної шкоди, не дослідивши належним чином обставини написання нею заяви від 31 липня 2013 року судді ОСОБА_26 , за якою вона відмовилась від стягнення матеріальної і моральної шкоди. Суду апеляційної інстанції вона надала розрахунок від 19.09.2014 року про спричинену їй матеріальну шкоду. Поряд з цим, позивач не вмотивував вимог щодо солідарного стягнення матеріальної та моральної шкоди, в обгрунтування вимог в цій частині не послався на норми матеріального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів задовольняє вимоги апеляційних скарг в частині вирішення цивільних позовів ПАТ «СК «Країна», потерпілого ОСОБА_8 - повністю, вимоги потерпілої ОСОБА_7 - частково.

Крім цього, колегія суддів вважає необхідним, керуючись вимогами ч.2 ст.404 КПК України, прийняти рішення на користь потерпілого ОСОБА_19 , в інтересах якого апеляційні скарги не надійшли. Оскільки суд безпідставно залишив його позовну заяву про відшкодування заподіяної моральної шкоди на 200 000,00 гривень /т.6 а.с.15/ без розгляду з мотивів ненадання доказів, що суперечить вимога ч.3 ст.129 КПК України, вирок суду в цій частині належить скасувати з призначенням розгляду позовної заяви ОСОБА_19 в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга ПП «ТМ-ВІРА» в особі представника цивільного відповідача, ОСОБА_12 , про скасування Постанови старшого слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 23 липня 2012 року /т.2 а.с.99/ про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ПП «ТМ-ВІРА» як цивільного відповідача підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог п.12 ч.1 ст.368 КПК України суд, одночасно з ухваленням вироку, вирішує питання, що належить вчинити з арештованим майном. Згідно вказаної постанови, слідчим арештоване все рухоме та нерухоме майно, яке перебуває у приватній власності ПП «ТМ-ВІРА», при тих обставинах, що заявлені вимоги потерпілих складають суму, що не перевищує 700 000,00 гривень, що суперечить вимогам ч.4 ст.171 КПК України. Підстав для накладення арешту на все майно підприємства не було. Судом апеляційної інстанції вирок скасовується в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_19 з призначенням розгляду в порядку цивільного судочинства. По цій причині, та з метою забезпечення виконання судового рішення, арешт на майно ПП «ТМ-ВІРА» необхідно встановити в межах заявлених позовних вимог всіма цивільними позивачами, що не суперечитиме вимогам ст.174 КПК України..

Разом із вироком, підлягає скасуванню незаконна ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року про виправлення в резолютивній частині вироку від 14.01.2015 року описки про призначення ОСОБА_14 додаткової міри покарання, що не являється опискою.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_14 до набрання вироком чинності запобіжного заходу, з метою здійснення контролю за поведінкою засудженого, забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам ухилятись від явки до суду, колегія суддів вважає необхідним обрати йому запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання. Відповідно до ст.194 КПК України, зобов`язати його: не відлучатись із населеного пункту, в якому зареєстрований чи проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та місця роботи.

Керуючись ст.ст. 174, 179, 368, 370, 404, 405, 407, 418, 420 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , Приватного підприємства «ТМ-ВІРА» задоволити частково. Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Країна» задоволити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_14 в частині призначення йому покарання, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року про виправлення в резолютивній частині вироку від 14.01.2015 року описки про обрання ОСОБА_14 додаткової міри покарання, скасувати.

ОСОБА_14 за ч.3 ст.286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років та 6 /шість/ місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

Цей же вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 змінити, збільшити суму відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди до 150 000,00 гривень.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди з Приватного підприємства «ТМ-ВІРА» 145 000,00 гривень, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - 5000,00 гривень.

Вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ПП «ТМ-Віра», страхової компанії «Країна», ОСОБА_14 , та в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_19 про відшкодування моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Обрати засудженому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком чинності запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання. Відповідно до ст.194 КПК України, зобов`язати його не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання та місця роботи.

Накладення арешту Постановою старшого слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 23 липня 2012 року на рухоме та нерухоме майно ПП «ТМ-ВІРА» як цивільного відповідача, з метою забезпечення цивільних позовів до їх вирішення по суті, залишити в межах 700 000 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого Суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4