Справа № 11-106,2007року Головуючий
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач Бойко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Хмельницької області у складі:

головуючого Кульбаби
В.М.

суддів Бойко
Л.В., Козачка С.В.

з участю
прокурора Леськіва
В.О.

захисника ОСОБА_1.

представника
потерпілої ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією прокурора та потерпілої ОСОБА_3 на вирок Ярмолинецького районного
суду від 7 грудня 2006 року.

Цим вироком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Солобківці
Ярмолинецького району, проживає в АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий,
військовозобов'язаний, раніше не судимий,

засуджений : за ст. 185 ч.3 КК України
на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

За ст. 304 КК України
виправданий у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено
від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до
ст. 76 КК
України на засудженого покладено обов'язки : повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та
житель міста Хмельницького, АДРЕСА_2, українець, громадянин України,
неодружений, допризовник, студент Хмельницького вищого професійного училища №4, раніше не
судимий,

засуджений : за ст. 185 ч.3 КК України
на 3 роки 3 місяці
позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України його
звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий
строк 1 рік 3 місяці.

Відповідно до
ст. 76 КК
України на засудженого покладено обов'язки : повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов
ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв'язку з тим, що цивільний позов заявлено
особою, яка немає повноважень на ведення справи.

Стягнуто із
ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. 235,39 грн.
судових витрат за

2

проведення
дактилоскопічної експертизи.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до ст. 81
КПК України.

Запобіжний захід
засудженим залишено попередній -
підписка про невиїзд.

За вироком суду
в ніч з 02 на 03 лютого 2006 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_4. та ОСОБА_5. за
попередньою змовою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проникли в
гараж ОСОБА_6., де розбивши скло передніх дверцят автомобіля „Ніссан",
яким володіє за дорученням ОСОБА_3., таємно викрали звідти автомагнітолу
вартістю 569 грн., 4 звукових колонки
вартістю 326,9 грн. та 7 компакт-дисків
із звукозаписом вартістю 140
грн., всього на загальну суму 1035,90
грн.

У своїй апеляції
потерпіла ОСОБА_3. просить вказаний вирок скасувати та постановити новий вирок.
Вказує, що суд необгрунтовано виправдав ОСОБА_4. за ст. 304
КК України, а також незаконно залишив її позовну заяву про стягнення
матеріальних та моральних збитків без розгляду. Просить також провести по даній
справі судове слідство, в процесі якого провести експертизу для встановлення
вартості ремонту автомобіля.

У доповненні до
апеляції потерпіла ОСОБА_3. посилається на те, що суд призначив підсудним
занадто м'яке покарання, що нею в судовому засіданні було заявлено клопотання
про фіксування судового процесу технічними засобами, але їй було безпідставно
відмовлено.

В поданий на вказаний
вирок суду апеляції прокурор просить вирок скасувати у зв'язку з тим, що суд
необґрунтовано виправдав ОСОБА_4.
за ст. 304 КК
України та безпідставно звільнив засуджених від відбування покарання з
випробуванням, також в супереч вимогам ст. 328 КПК України залишив позов потерпілої без розгляду. У
зв'язку з цим просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4.
покарання за ст. ст. 185 ч.3, 304 із застосуванням ст. 70 ч.І КК України 4 роки
позбавлення волі, ОСОБА_5. за ст. 185 ч.3 КК України - 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

Заслухавши
доповідача, прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали доводи
своїх апеляцій, засуджених, які просили вирок суду залишити без зміни, думку
прокурора про задоволення апеляції потерпілої, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів

Знаходить:

Що апеляції
прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до
п.1ч.1ст. 398 КПК
України однією з підстав скасування або зміни вироку є істотне порушення кримінально-процесуального
закону.

У п. 10 ч.2 ст. 370 цього Кодексу
зазначено, що вирок суду в будь-якому разі належить скасувати, якщо перебіг
судового процесу у передбачених кримінально-процесуальним законодавством
випадках не фіксувався за допомогою технічних засобів.

Згідно ст. 87 КПК України
фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючої апаратури чи інших
технічних засобів у суді першої інстанції при розгляді кримінальної справи по
суті здійснюється на вимогу хоча б одного учасника судового розгляду або за
ініціативою суду. За змістом зазначеної норми, клопотання про повне фіксування
судового процесу може стосуватись як

3

усього цього
процесу, так і окремих процесуальних дій і може бути заявлене учасником ( або учасниками)
судового розгляду на будь-якій його стадії, аж до виходу суду до нарадчої
кімнати для постановления
судового рішення.

Як убачається з
матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_3. 6
вересня 2006 року
звернулась до суду з клопотанням про повне фіксування судового процесу
технічними засобами. Згідно з протоколом судового засідання, клопотання
потерпілої суд не задоволив, закінчив розгляд справи та постановив вирок не
фіксуючи судового процесу за допомогою технічних засобів.

Таким чином, суд
порушив вимоги ст. 87 КПК
України, що згідно до п.10 ч.2 ст. 370
цього Кодексу є підставою для скасування вироку і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Відповідно до
ст. 328 КПК
України, постановляючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності вини
підсудного, підстав і розміру цивільного позову, вирішує питання про
задоволення цивільного позову повністю або частково чи відмовляє в ньому. У
даному випадку суд залишив цивільний позов потерпілої без розгляду, що не
передбачено цим законом.

Крім того,
відмовляючи потерпілій ОСОБА_3 у задоволенні цивільного позову, суд послався на
те, що остання не є власником майна, яке зазнало пошкодження внаслідок
злочинних дій засуджених і у зв'язку із цим вона позбавлена права заявляти
позов. Проте, як видно з матеріалів справи, автомобіль „Ніссан" знаходиться
у володінні та користуванні потерпілої ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності подружжя. Тому згідно з ст. 48 Закону України „Про власність" та
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" із відповідними змінами і доповненнями потерпіла ОСОБА_3. також
вправі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

За таких
обставин рішення суду в частині залишення цивільного позову без розгляду суперечить
вимогам закону.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст. ст.365, 366
КПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляцію
прокурора та потерпілої ОСОБА_3 частково задоволити, вирок Ярмолинецького
районного суду від 7 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати і справу направити на новий судовий розгляд у той
же суд в іншому складі суду.