Справа № 159/4819/14-к Провадження №11-кп/773/39/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працездатного, не працюючого, раніше судимого:
1) 14.11.2011 року Ратнівським районним судом Волинської області за ст.ст. 185 ч. 1, 357 ч. 3 КК України до покарання у виді п`яти місяців арешту та штрафу в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень;

2) 03.05.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі, 05.06.2014 року звільнений від відбування покарання за ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.05.2014 року на підставі ст. 2 Закону України Про амністію у 2014 році,

судимості не зняті і не погашені, -
засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме 10.06.2014 року.

Залишено ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати у сумі 540 (п`ятсот сорок) грн. 54 коп. на проведення експертизи.

Вироком вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що 09 червня 2014 року, близько 22-ї години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, проник через вікно в будинок АДРЕСА_1 , де вчинив напад на свого діда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме - наніс потерпілому удар кулаком в праву частину чола, від чого потерпілий впав на ліжко та втратив свідомість та приставив потерпілому ножа до горла, вимагав гроші, порізав потерпілому ліву руку, після чого заволодів грошима в сумі 40 гривень та продуктами харчування: пакетом сметани, вартістю 14 гривень, одним кілограмом помідорів, вартістю 6 гривень, 200 грамів копченої ковбаси, вартістю 10 гривень, консервою оселедця, вартістю 12 гривень, 1.5 л горілки, вартістю 45 гривень. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани правої брови та рани другого лівого п`ясно-фалангового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також, завдано майнової шкоди на загальну суму 127 гривень.

У поданій апеляційній скарзі захисник засудженого просить змінити вирок Ковельського міськрайонного суду відносно його підзахисного та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 на ч.1 ст.187 КК України.

Вказує, що судом не доведено, що підзахисний мав намір потрапити до будинку потерпілого через вікно з умислом пограбування.

Зазначає, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та працівника міліції ОСОБА_11 не можуть бути допустимими та покладеними в основу обвинувального вироку відносно її підзахисного, оскільки вони не були очевидцями злочину.

Судом не взято до уваги вік та стан алкогольного сп`яніння потерпілого, що могло вплинути на сприйняття останнім даного інциденту.

Вважає, що твердження суду про доведеність факту нанесення її підзахисним порізів потерпілому ножем не відповідає дійсності та нічим не підтверджено. Просить перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.187 на ч.1 ст.187 КК України.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений просить перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки в помешкання він не проникав, ножові поранення діду не наносив, а лише під час словесної перепалки штовхнув останнього, від чого можливо він і отримав ушкодження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційні скарги задовольнити, прокурора, який апеляційні скарги заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом, та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. В рішенні повинно бути наведено належні і достатні мотиви для його ухвалення.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При перевірці вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за доводами, викладеними у апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника встановлено, що суд при ухваленні рішення дотримався вказаних вимог закону.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, дослідженими у судовому засіданні та яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Обвинувачений с вою вину у скоєному визнав частково. Вказав, що дійсно викрав у діда продукти харчування, наніс йому тілесні ушкодження вдаривши, однак заперечує застосування ножа при нанесенні ушкоджень та проник у будинок через вікно лише тому, що дід не відчинив йому дверей. Заперечує мотив вчинення грабежу.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який є рідним дідом обвинуваченого та вказав, що 09.06.2014 року він постійно був вдома наодинці, ввечері замкнув двері та приліг, прокинувся від незрозумілого скрипіння та шарудіння в будинку; піднявся із свого ліжка та хотів ввімкнути світло, але в темноті хтось сильно схопив його за руки, а потім наніс удар в праву частину голови від чого йому запаморочилось, а після цього нападник почав світити в очі ліхтариком та чотири рази повторив свою вимогу - давай гроші. По голосу він впізнав свого онука ОСОБА_7 , який до відбування покарання проживав в його будинку, намагався вирватися, але онук схопив ножа та, погрожуючи, приставив до його горла з вимогою надати йому гроші і порізав йому руку. Після цього, забрав зі столу з-під скатертиною гроші в сумі сорока гривень та продукти харчування з холодильника. (а.с.12-13, 27)

- повідомленням потерпілого від 10.06.2014 року про те, що напередодні близько 22.00 год. в його помешкання через вікно проник його внук, який, застосовуючи насильство, погрожуючи ножем біля шиї, вимагав, а в подальшому викрав кошти в сумі 40 гривень та пляшку горілки (а.с.1).

- протоколом огляду місця події від 10.06.2014 року, згідно якого у будинку по місця проживання потерпілого, на постільний білизні, де спав потерпілий було виявлено численні плями бурого кольору, які згідно експертизи є слідами крові, належної ОСОБА_7 (а.с.15); вікно у кімнаті будинку було відкритим, а із зовнішньої сторони до нього була приставлена дерев`яна драбина (а.с.16), що повністю підтверджується показаннями потерпілого про застосування ножа та проникнення в будинок через вікно.

- протоколом огляду та вилучення речей від 21.07.2014 року, згідно якого було оглянуто та вилучено: кухонний ніж, який добровільно видав потерпілий, зазначивши, що саме чим ножем йому було нанесено тілесні ушкодження (а.с.60-61)

- висновком експерта №169 від 12.06.2014 підтверджується наявність на тілі потерпілого тілесних ушкоджень у вигляді рани правої брови та рани другого пясно-фалангового суглобу, які утворились від дії предмету, що має ріжучі властивості і за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я (а.с.71-72) та спростовується показання обвинуваченого в тій частині , що він наніс своєму дідові тільки легенький ляпас в область голови та не застосовував до потерпілого ножа.

Саме такі тілесні ушкодження вказують на наявність умислу обвинуваченого на насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, і в сукупності з іншими доказами у справі підтверджують винуватість ОСОБА_7 у скоєному.

- протоколом огляду місця події від 10.06.2014 року стверджується, що в ході огляду працівниками міліції в АДРЕСА_2 в будинку потерпілого ОСОБА_7 було виявлено та вилучено сліди пальців руки та слід підошви взуття на рамі та підвіконнику вікна. (а.п. 15-23).

- протоколом огляду та вилучення речі від 24.07.2014 року стверджується, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно видав пару кросівок білого кольору марки Адідас та повідомив, що саме в цих кросівках він перебував під час нападу на свого діда 09.06.2014 року, близько 22-ї години (а.п. 65-66)

- висновком експерта №247 від 29.07.2014 року, відповідно до якого слід низу взуття , виявлений та вилучений під час ОМП 10.06.2014 року за фактом розбійного нападу на громадянина ОСОБА_7 , утворений взуттям, яке має однотипну форму підошви, однотипний рельєфний малюнок підошви, розміри, , як у кросівок обвинуваченого. (а.с.93-101).

Показання обвинуваченого та потерпілого про викрадення ОСОБА_7 майна та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_12 (а.с.34-36), ОСОБА_13 (а.с.46) ОСОБА_14 (а.с.42) ОСОБА_15 (а.с.48) та свідчать про об`єктивність показань потерпілого.

Заперечення захисника обвинуваченого щодо проникнення його підзахисного у помешкання потерпілого колегією суддів не може бути прийняте до уваги, оскільки згідно матеріалів справи, досліджених судом не вбачається та доказами не підтверджується, що обвинувачений перебував до моменту вчиненні розбійного нападу у помешканні свого діда, та з моменту звільнення з місць відбування покарання, тобто 05.06.2014 року проживав у помешканні потерпілого.

Безпідставними є і посилання засудженого щодо неправомірності свідчень потерпілого у зв`язку з його віком та станом алкогольного сп`яніння, оскільки матеріалами справи повністю підтверджується вина обвинуваченого, його свідчення є логічними та послідовними.

Окрім цього, реєстрація обвинуваченого за місцем скоєння злочину не свідчить про те, що останній проживав у цьому будинку після звільнення з місць позбавлення волі та не відкидає можливості вчинення злочину за вказаною адресою з мотивів, викладених у вироку

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції детально досліджені зібрані у справі докази, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події і переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, тобто проник у будинок потерпілого з метою нападу на нього та заволодіння майном.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, відповідає ступеню тяжкості в чинення злочину та його особи, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який належить до категорії тяжких, дані про особу засудженого, який через декілька днів після звільнення з місць відбування покарання вчинив кримінальне правопорушення, на момент його вчинення перебував у стані алкогольного сп`яніння та вчинив злочин відносно особи похилого віку.

Будь-яких порушень кримінально-процесуального закону чи конституційних прав обвинуваченого під час розгляду справи порушено судом не було.

Підстав для скасування чи зміни вироку з наведених в апеляційній скарзі доводів колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді