УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2007
року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Романова О.В.,

суддів: Михайловського
В.І., Залішука М. С,

з участю
прокурора: Воронухи
Д. С,

засудженого: ОСОБА_2.,

захисників: ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі криміналь­ну справу
за апеляціями засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та їхніх захисників ОСОБА_3., ОСОБА_4. на
вирок Корольовського районного суду м. Жито­мира від 31 січня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року

народження,
раніше судимий:

· 26.03.1986
року за ст.ст. 141 ч.2, 215-3 ч.2, 19,206 ч.2, 140 ч.1,42 КК України на 3 роки
позбавлення волі;

· 26.11.1990
року за ст.ст.142 ч.2, 215-3 ч.3, 42 КК України на 6 років позбавлення волі з
конфіскацією майна;

· 02.10.1998
року за ст. 229-6 ч.І КК України на 6 місяців позбавлення волі;

· 13.04.2000
року за ст.ст. 196-1 ч.2, 140 ч.2, 140 ч.3, 145 ч.І, 193 ч.3, 229-6 ч.2, 42 КК
України на 7 років позбавлен­ня волі з конфіскацією майна,

засуджений за
ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року на­родження, раніше судимий;

- 16.09.1999 року
за ст.ст. 229-6 ч.І, 46-1 КК України на 1

рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та

сплатою штрафу 170 грн.;

- 13.05.2003
року за ст.ст. 309 ч.2, 43 КК України на 2

роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Справа № 11-248

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_1. та ОСОБА_2. -
тримання під вартою.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1. - 116 грн. 68 коп. та
засудженого ОСОБА_2. - 66 грн. 68 коп. судових витрат за проведення судових
експертиз.

Питання
про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_1.
27 березня 2006 р. о 14 год.

30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на
території „Жит­нього ринку", що розташований по пл. Житній ринок, 1 в м.
Житомирі, з метою ви­крадення чужого майна, просунув руку в отвір торгівельної
палатки, звідки почав діставати жіночу сумку. Зрозумівши, що його злочинні дії
викриті потерпілою ОСОБА_5., яка стала кричати та благати сторонніх осіб його
затримати, ОСОБА_1., з метою утримання викраденого, почав втікати. При втечі,
підкинув сумку під стоячий автомобіль, в наслідок чого розпорядився викраденим,
тобто, відкрито, по­вторно викрав майно потерпілої ОСОБА_5. на загальну суму
756 грн., а саме :

·
жіночу шкіряну сумку вартістю 154 грн.;

·
блокнот для нотаток вартістю 07 грн.;

·
гаманець шкіряний вартістю 90 грн.;

· гроші в
сумі 100 доларів США, що в
еквіваленті до гривні України становить 505 грн.

Крім цього, 06 жовтня 2006 р.
о 16 год. ОСОБА_1.,
при зустрічі поблизу магазину „Каштан" в м. Житомирі із знайомим ОСОБА_2., погодився на
його пропозицію заволодіти чужим мобільним телефоном, в наслідок чого вступив з
ним в попередню злочинну змову. Розподіливши між собою злочинні ролі, згідно
яких, в той час, як ОСОБА_2. пішов шукати громадян з мобільним телефоном,
ОСОБА_1. замовив автомобіль „таксі", на якому мав намір забрати ОСОБА_2.
після вчи­нення ним злочину.

В цей же день, о 16 год.
15 хв., ОСОБА_2., реалізуючи свій злочинний уми­сел направлений на відкрите
викрадення чужого майна, діючи за попередньою змо­вою з ОСОБА_1., біля будинку
№ 33 по вул. Перемоги в м. Житомирі, підійшов до раніше невідомої йому
неповнолітньої ОСОБА_6. та запитав у неї котра го­дина. Побачивши, що ОСОБА_6.
зняла з своїх плечей портфель та почала його відкривати, ОСОБА_2., вирвав його
з її рук, після чого дістав з нього мобільний те­лефон з яким почав втікати.
При втечі, ОСОБА_2., по вул. Котовського сів до ав­томобіля, в якому його чекав
ОСОБА_1., після чого вони разом з місця злочину з викраденим зникли.

Таким чином, ОСОБА_2. та ОСОБА_1., за попередньою змовою,
відкрито викрали у неповнолітньої ОСОБА_6. майно, яке належить її матері
ОСОБА_7., а саме: мобільний телефоном "Soni
Ericsson Z 550-і" вартістю 1333 грн., стар­товий пакет абонента
стільникового зв'язку "Київстар", вартістю 50 грн., на рахунку якого
були гроші в сумі 29 грн, а всього викрали на загальну суму 1.424 грн., чим
завдали потерпілій матеріальної шкоди.

В апеляціях засуджений ОСОБА_2. та його захисник не
погоджуються з при­значеним йому судом покаранням, яке визнають занадто
суворим. Вважають, що суд, постановляючи вирок, не врахував його сімейний стан,
наявність у нього на ви­хованні двох малолітніх дітей, те, що тяжких наслідків
від вчиненого ним злочину

не настало, його активне
сприяння органам досудового слідства в встановленні іс­тини по справі,
відшкодування потерпілій заподіяних збитків. Просять вирок суду змінити та
звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням,
застосувавши правила ст. 75, 76 КК України.

В своїх апеляціях засуджений ОСОБА_1. та його захисник
також не пого­джуються з призначеним йому судом покаранням із-за його
суворості. Вважають, що суд, постановляючи вирок, не врахував його сімейний
стан та існуючі у нього захворювання, в наслідок яких він має інвалідність 3-ї
групи, те, що тяжких наслід­ків від вчиненого ним злочину не настало, що суд не
взяв до уваги його щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства
в встановленні істини по справі. Просять вирок суду змінити та зменшити йому
строк покарання до мінімального пе­редбаченого санкцією інкримінованого йому
злочину.

Заслухавши доповідь судді, висновок прокурора про залишення вироку без зміни,
пояснення засудженого ОСОБА_2., захисника ОСОБА_4., які підтрима­ли апеляції,
обговоривши доводи апеляцій, перевіривши вирок суду в межах ст. 365 КПК
України, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступ­них
підстав.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, призначаю­чи
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених ними
злочинів, дані про їхні особи, обставини справи, в тому числі і ті, на які є по­силання
в апеляціях.

Засуджені ОСОБА_2. та ОСОБА_1. вчинили нові злочини, як особи рані­ше
судимі за вчинення інших злочинів за які відбували покарання в місцях позбав­лення
волі. Будучи звільненими з місць позбавлення волі ОСОБА_1та ОСОБА_2 нале­жних
висновків для себе не зробили, стали на шлях вчинення нових злочинів, які
відносяться до категорії тяжких. Призначаючи засудженим покарання судом було
взято до уваги те, що ОСОБА_1вчинив два пограбування в стані алкогольного сп'я­ніння,
організатором одно з яких був ОСОБА_2.

З врахуванням зазначеного, даних які характеризують особи
винних, їх сімей­ного стану, їхнього відношення до вчиненого, суд і призначив
ОСОБА_1. пока­рання ближче до мінімального, а ОСОБА_2у мінімальне передбачене
санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яке, на думку колегії суддів, є справедливим
та достатнім для їх­нього виправлення та перевиховання.

Наявність у засудженого ОСОБА_1. хвороби Фридрейха не є перешкодою
призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Підстави для
зміни вироку за мотивами, викладеними в апеляціях, відсутні.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції
засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та їхніх захисників ОСОБА_3., ОСОБА_4.
залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31
січня 2007 року щодо засуджених ОСОБА_1та ОСОБА_2 -ча залишити без зміни.