Справа №11-908Головуючий у І інстанціїМашарова
Категорія20Доповідач у 2 інстанції Орел
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Ігнатюка О.В.

суддів Орла А.І., Полосенка В.С.

з участю прокурора Нечепоренка С.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок заступника прокурора м. Біла Церква ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2011 року, яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, грузина, громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, непрацюючої, без постійного місця проживання, раніше судимого: 15.05.1995 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст. 142 ч. 2, 215-3 ч. 2, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; 31.08.2000 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст.ст. 183-3 ч. 2, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців 27 днів позбавлення волі, звільнений 03.02.2004 року по відбуттю строку покарання; 26.10.2007 року Соломянським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 11.07.2008 року по відбуттю строку покарання, засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 та стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на його користь 9350 гривень.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів при наступних обставинах.

12.02.2011 року близько 10 години знаходячись біля церкви Святої Магдалинипо вул. Шкільній в м. Біла Церква, ОСОБА_2 з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою крадіжки майна, камінцем розбив скло правих задніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_1, що належить потерпілому ОСОБА_5, засунув руку в салон, звідки викрав сумку, в якій знаходились гроші в сумі 20 гривень та мобільний телефон NOKIA 1100помаранчевого кольору, ІМЕІ 0312, вартістю 380 гривень з сім картою оператора мобільного звязку , вартістю 20 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 420 гивень.

Крім того, 20.02.2011 року близько 12 години ОСОБА_2 знаходячись біля храму ОСОБА_6 Петра і Павла, що в парку будівельників м. Біла Церква, де з метою крадіжки майна, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, камінцем розбив скло правих задніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_2, що належить потерпілому ОСОБА_7, звідки викрав GPS навігатор марки , вартістю 1100 гривень та барсетку, в якій знаходились гроші в сумі 8250 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 9350 гривень.

Також, 04.03.2011 року близько 11 години ОСОБА_2 знаходячись на території продовольчої бази Снайпер, що по вул. Привокзальній м. Біла Церква, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою крадіжки майна, камінцем розбив скло лівих передніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_3, що належить потерпілому ОСОБА_8, звідки викрав мобільний телефон CX 200 чорно-сріблястого кольору, ІМЕІ 753809, вартістю 720 гривень з сім-картою мобільного звязку Київстар, вартістю 25 гривень та Лайф, вартістю 20 гривень, на рахунку якого були кошти в сумі 80 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 845 гривень.

Крім того, 07.03.2011 року близько 14 години ОСОБА_2 знаходячись поблизу будинку № 129 по бульвару Перемоги м. Біла Церква, таємно від оточуючих, з метою крадіжки майна, камінцем розбив скло правих задніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_4, що належить потерпілому ОСОБА_9, звідки намагався скоїти крадіжку портативного телевізора 7 TFT LCD Color ATV/Monitor JV-V707, вартістю 300 гривень, але не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був затриманий власником автомобіля.

На даний вирок суду прокурором, який затвердив обвинувальний висновок, подана апеляція, в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації злочинів, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України при значити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 5 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свою апеляцію прокурор зазначає, що призначене ОСОБА_2 покарання, у виді 4 років позбавлення волі є несправедливим за своїм розміром в наслідок м'якості, що суд при призначенні покарання не дотримався вимог ст. 65 КК України та не врахував тяжкість вчиненого злочину, а також не прийняв до уваги, що підсудний вчинив 4 злочини проти власності, завдавши потерпілим матеріальної шкоди і на протязі досудового та судового слідства навіть не здійснив жодних намірів для відшкодування цивільних позовів.

На даний вирок суду засудженим ОСОБА_2 подана апеляція, в якій він просить вирок суду скасувати та помякшити йому покарання. В обґрунтуванні своєї апеляції засуджений зазначає, що суд не врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та призначив занадто суворе покарання. В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 зазначає, що суд також не врахував, що він громадянин ОСОБА_3 та юридично не освітчений, що він тяжко хворий, що вчинив злочини внаслідок збігу тяжких обставин та просить застосувати до нього ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечує проти задоволення апеляції засудженого та підтримав апеляцію прокурора і просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 запропоноване в апеляції прокурора покарання, засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і просить її задовольнити та помякшити призначене йому покарання, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції до задоволення не підлягають.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання : у межах санкції статті КК що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при призначення покарання засудженому ОСОБА_2, належним чином дотримані вимоги ст. 65 КК України і призначене покарання в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Зокрема, судом враховано тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Свій висновок про необхідність призначення засудженому ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі, суд належним чином обґрунтував у вироку, призначивши йому майже максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. В звязку з цим, колегія суддів знаходить безпідставним посилання в апеляції прокурора на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженого внаслідок його мякості.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляції засудженого ОСОБА_2 на те, що судом не враховано визнання ним своєї вини та сприяння розкриттю злочинів, поскільки це суперечить матеріалам справи. Суд у вироку врахував зазначене, як обставини, що помякшують покарання.

Доводи в доповненнях до апеляції засудженого ОСОБА_2 про не врахування судом того, що він є громадянином ОСОБА_3 та юридично не освітченим; що не врахований його стан здоровя; що він вчинив злочин внаслідок тяжкого збігу обставин, колегія суддів знаходить безпідставними. Так, юридична не освідченість та наявність громадянства іншої держави ніяким чином не впливають на кваліфікацію та міру покарання особи, що вчинила злочин. До того ж колегія суддів знаходить за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 в період часу з 1995 року та на день постановлення вироку вже тричі засуджувався судами України за вчинення умисних корисливих та інших злочинів та тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі. Доводи щодо не врахування судом його стану здоровя та вчинення злочину внаслідок тяжкого збігу обставин нічим обєктивно не підтверджуються.

Враховуючи конкретні обставини справи та встановлені судом обставини що помякшують і обтяжують покарання, а також особу засудженого ОСОБА_2, колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо нього ст. 69 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і не знаходить підстав для задоволення поданих апеляцій, а тому вважає за необхідне апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2011 року щодо ОСОБА_2, без змін.