У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора та захисника

Матюшевої О.В. ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 15
березня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Сімферополя від 23 лютого 2004
року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня 2004 року щодо них.

Цим вироком засуджено
до позбавлення волі:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

- за ч. 5 ст. 185 КК України на 7 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 5 ст. 186 КК України на 8 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим остаточно ОСОБА_2 призначено покарання 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
раніше не судимого,

- за ч. 5 ст. 185 КК України на 8 років з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 5 ст. 186 КК України на 9 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим остаточно ОСОБА_3 призначено покарання 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим вироком також
засуджено ОСОБА_4, судові рішення щодо якого в касаційному порядку переглянуто
21 квітня 2005 року та ОСОБА_5, касаційні скарги чи подання щодо якого не
надходили.

Прийнято рішення щодо
заявлених потерпілими цивільних позовів, а також вирішено питання про судові
витрати та речові докази.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 12 жовтня 2004 року вирок щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України від 21 квітня 2005 року вирок Київського районного суду м.
Сімферополя від 23 лютого 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня
2004 року щодо ОСОБА_4 в частині його засудження за ч. 3 ст.
289 КК України, а також про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 - 5.000 гривень у
солідарному порядку скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.5 ст.185 КК України на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вироком Київського
районного суду м. Сімферополя Автономної Республік Крим від 5 грудня 2005 року
ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 289 КК України виправдано за недоведеністю його участі у
вчиненні злочину.

Як
визнав суд, (зі змінами, внесеними ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 21 квітня 2005 року та вироком Київського
районного суду м. Сімферополя Автономної Республік Крим від 5 грудня 2005 року)
ОСОБА_3, восени 2000 року, для вчинення злочинів організував стійке угрупування
до якого залучив ОСОБА_2,
особу невстановлену слідством, а влітку 2001 та в березні 2002 року - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Маючи єдиний план дій з розподілом функцій кожного учасника групи,
вони вчинили низку злочинів на території Автономної Республіки Крим.

За
участю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 злочини було вчинено за таких обставин.

Увечері 3 жовтня 2000
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проникли в квартиру АДРЕСА_1 та із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_7
відкрито заволоділи її майном у великих розмірах на загальну суму 5.530 гривень (епізод № 1).

Вдень 27 грудня 2000
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повторно проникли в квартиру АДРЕСА_2 та із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого ОСОБА_8 відкрито заволоділи його майном на загальну суму 820
гривень (епізод № 2).

Увечері
20 березня 2001 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа,
повторно, діючи у складі організованої групи, у під'їзді будинку АДРЕСА_3,
відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_9 у великих розмірах на загальну
суму 8.925 гривень 80 копійок (епізод № 3).

26
серпня 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проникли у гараж АДРЕСА_4, незаконно
заволоділи автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав
ОСОБА_10, вартістю 3.530 гривень, заподіявши потерпілому значної матеріальної
шкоди. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 таємно заволоділи запчастинами з
автомобіля на загальну суму 1.300 гривень (епізоди № 4, 5).

У ніч на 6 березня 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повторно, проникли
у перукарню на АДРЕСА_5, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_11 на
загальну суму 3.122 гривень (епізод № 6).

Вночі 18 березня 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно проникли у приміщення
приватної нотаріальної контори на вулиці Київській у м. Сімферополі, звідки
таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_12 у великих розмірах на загальну суму
9.340 гривень (епізод № 7).

У кінці квітня 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в гараж, належний потерпілому ОСОБА_13 на території АДРЕСА_6,
звідки таємно викрали майно потерпілого на загальну суму 900 гривень (епізод № 8).

У кінці квітня - на
початку травня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в гараж біля будинку АДРЕСА_7, звідки таємно
викрали майно потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 224 гривень (епізод № 9).

Вночі на початку травня
2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в гараж біля будинку АДРЕСА_8, звідки таємно
викрали майно потерпілої ОСОБА_15 на загальну суму 1.355 гривень (епізод № 10).

Вночі 14 травня 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли у приміщення кафе АДРЕСА_9, звідки таємно
викрали майно потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 2.689 гривень 25 копійок,
завдавши потерпілій значної матеріальної шкоди (епізод № 11).

Вночі 23 червня 2002
року, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в магазин на
АДРЕСА_10, звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму
4.405 гривень 25 копійок (епізод № 12).

Вночі
26 червня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проникли в гараж на
вулиці АДРЕСА_11, звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_18 на загальну
суму 760 гривень (епізод № 13).

Уночі
27 червня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проникли в гараж потерпілого ОСОБА_19 на
вулиці АДРЕСА_10 та незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 2105, державний
номерний знак НОМЕР_2, який належав потерпілому, вартістю 10.000 гривень
(епізод № 14).

У
ніч на 9 липня 2002 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повторно, проникли у магазин на вулиці Арбатській у м. Сімферополі,
звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_20 на загальну суму 1.350гривень
(епізод № 15).

Вдень
3серпня 2002 року ОСОБА_5, ОСОБА_2 та особа, невстановлена слідством, повторно, проникли у квартиру АДРЕСА_12, звідки таємно викрали
майно ОСОБА_21 у великих розмірах на загальну суму 6.540 гривень (епізод № 16).

У середині серпня 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в гараж на АДРЕСА_13, звідки таємно викрали
майно потерпілого ОСОБА_22 на загальну суму 17.700 гривень (епізод № 17).

У
ніч на 6 вересня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та особа
невстановлена слідством, повторно, проникли
в гараж на вулиці АДРЕСА_14, звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_23
на загальну суму 2.000 гривень (епізод № 18).

Вночі 7 вересня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли
в гараж напроти будинку АДРЕСА_15, звідки таємно викрали майно потерпілого
ОСОБА_24 на загальну суму 2.452 гривень (епізод № 19).

У
ніч на 12 вересня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли у гараж АДРЕСА_16, звідки таємно викрали майно
потерпілого ОСОБА_25 на загальну суму 3.545 гривень (епізод № 20).

Вночі
20 вересня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли у приміщення приватної фірми на АДРЕСА_17, звідки
таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_26 у великих розмірах на загальну суму
5.660 гривень (епізод № 21).

Вночі
27 вересня 2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно, проникли в
гараж на вулиці АДРЕСА_18, таємно викрали мопед “Хонда” та інше майно
потерпілого ОСОБА_6 у великих розмірах на загальну суму 5.000 гривень (епізод №
22).

У ніч на 4 жовтня 2002
року, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проникли в гараж АДРЕСА_19, звідки
таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_27 в особливо великих розмірах на
загальну суму 61.319 гривень (епізод № 23).

Крім того, 27 грудня
2000 року під час вчинення грабежу у ОСОБА_8 ОСОБА_3 заволодів мисливською
рушницею потерпілого, тобто незаконно придбав вогнепальну зброю, яку носив та
зберігав за місцем проживання на АДРЕСА_20, без передбаченого законом дозволу.

У
касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2, даючи свій аналіз
обставинам справи, просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, або їх змінити, виключивши ч.5 ст.186, ч.3
ст.289 КК України та епізоди 5, 8, 11, 17, 19 та 20 за ч.5 ст.185 КК України.
Мотивує тим, що досудове та судове слідство проведено однобічно, неповно та з
порушенням вимог кримінально-процесуального закону, оскільки даних інкримінованих
йому злочинів він не вчиняв, на досудовому слідстві визнав свою винуватість у
їх вчиненні внаслідок застосування щодо нього працівниками міліції незаконних
методів ведення слідства. Крім того, також заперечує вчинення злочинів у складі
організованої групи.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3, не оспорюючи доведеність його винності та
правильність кваліфікації його дій, посилається на те, що при призначенні йому
покарання суд не урахував усіх обставин, що пом'якшують покарання. Просить
застосувавши ст.69 КК України, пом'якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_1, яка
просила пом'якшити покарання ОСОБА_3, думку прокурора про необхідність зміни
судових рішень щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги необхідно
задовольнити частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у вчиненні ними злочинів, за які їх
засуджено, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд
дав належну оцінку, зокрема: показаннями ОСОБА_2 та
ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які на досудовому слідстві повністю визнавали свою
винність у вчиненні даних злочинів та підтвердили свої показання при
відтворенні обстановки та обставин події, даними, що містяться у протоколах
огляду місць події, огляду речових доказів, а також показаннями зазначених у
вироку потерпілих і свідків, та іншими доказами, що є у матеріалах справи.

Підстав
для сумнівів в об'єктивності
доказів, на які послався суд на підтвердження винуватості ОСОБА_2 та ОСОБА_2, у
матеріалах справи не вбачається.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була належним чином
проаналізована судом і висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у
вчиненні зазначених у вироку злочинів, є обгрунтованим.

Твердження у скарзі ОСОБА_2 про те, що показання під час
досудового слідства він давав внаслідок застосування до нього незаконних
методів слідства, безпідставні.

З матеріалів справи убачається, що доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про застосування до них на досудовому
слідстві незаконних методів, а також примушування написання явок з повинною,
перевірялись судами першої та апеляційної інстанцій,
але свого підтвердження не знайшли.

Підстав для скасування судових рішень з направленням
справи на нове розслідування чи новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає.

Проте, зазначені судові рішення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_2 підлягають зміні.

Відповідно до ч.3 ст.28 КК України злочин визнається
вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь
декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувались у стійке
об'єднання для вчинення цього та інших злочинів, об'єднаних єдиним планом з
розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану,
відомого всім учасникам групи.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за епізодами від 3 жовтня 2000 року і 27 грудня 2000 року за ч.5 ст.186
КК України, за епізодом від 20 березня 2001 року за ч.5 ст.186 КК України та за
незаконне заволодіння транспортним засобом від 26 серпня 2001 року за такою
кваліфікуючою ознакою, як вчинення даних злочинів у складі організованої групи.

Як убачається із матеріалів справи, зазначені
злочини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 3 жовтня 2000 року, 27 грудня 2000 року, 26 серпня
2001 року вчиняли удвох за попередньою змовою між собою, а 20 березня 2001 року
з невстановленою слідством особою, яка не входила у стійке об'єднання для
вчинення злочинів у складі ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які почали вчиняти
злочини організованою групою лише з 6 березня 2002 року.

Таким чином, суд неправильно застосував
кримінальний закон.

За таких обставин, судові рішення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_2 необхідно змінити, виключити за
епізодами від 3 жовтня 2000 року, 27 грудня 2000 року, 20 березня 2001 року та
26 серпня 2001 року і незаконного заволодіння транспортним засобом,
кваліфікуючу ознаку вчинення злочинів організованою групою та перекваліфікувати
їх дії за епізодами від 3 жовтня 2000 року і 27 грудня 2000 року з ч. 5
ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України; за епізодом від 20 березня 2001
року з ч. 5 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України; за епізодами від 26
серпня 2001 року з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та з ч. 3
ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 289 КК України.

У зв'язку зі зменшенням обсягу обвинувачення колегія
суддів вважає за можливе пом'якшити призначене ОСОБА_3
покарання за ч.3 ст.289 КК України.

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про виклик його для дачі
пояснень до суду касаційної інстанції не підлягає задоволенню, оскільки, згідно
з ч.1 ст.391 КПК України таке клопотання при касаційній перевірці судових
рішень, визначених ч.2 ст.383 КПК України, не є обов'язковим для суду
касаційної інстанції, а необхідності у його виклику до касаційного суду не
вбачається.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Київського районного суду м. Сімферополя від 23 лютого 2004 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 12 жовтня 2004 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити:

за епізодами від 3 жовтня 2000 року, 27 грудня
2000 року, 20 березня 2001 року, 26 серпня 2001 року виключити кваліфікуючу
ознаку “організованою групою”, перекваліфікувати їх дії: за епізодами від 3
жовтня 2000 року і 27 грудня 2000 року з ч. 5 ст. 186 КК України на ч. 3 ст.
186 КК України; за епізодом від 20 березня 2001 року з ч. 5 ст. 186 КК України
на ч. 2 ст. 186 КК України; за епізодами від 26 серпня 2001 року з ч. 5 ст. 185
КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 2 ст.
289 КК України.

Пом'якшити
ОСОБА_2 покарання:

за
ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2. ст. 186 КК
України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 289 КК України до
6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. ч. 2, 5 ст.
185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, вважати ОСОБА_2 засудженим на
7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майне, яке є його
власністю.

Пом'якшити
ОСОБА_3 покарання:

за
ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2. ст. 186 КК
України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 3 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 289 КК України до
6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Пом'якшити призначене йому покарання за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів,
передбачених ч. ч. 2, 5 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 289, ч. 1
ст. 263 КК України, вважати ОСОБА_3 засудженим на 8 (вісім) років позбавлення
волі з конфіскацією всього майне, яке є його власністю.

Судді:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Кузьменко О.Т.