Справа № 11-1079/11 Головуючий у 1 інстанції: Левик Я.А.
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач : Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Вовка А.С.

суддів Галина В.П., Березюка О.Г.

з участю захисиника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2, а також його захисника адвоката ОСОБА_1 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, що фактично проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, гр-на України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, працюючого, раніше не судимого, -

визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3

1800 грн. для відшкодування морально шкоди. В задоволенні решти позову відмовлено.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що 19.09.2010р. близько 19.00 год., перебуваючи в приміщенні житлового будинку гр. ОСОБА_4, що в с. Новосілки Золочівського району Львівської області, під час сварки з ОСОБА_3 на грунті взаємних неприязних відносин, наніс їй умисно руками, ногами, металевою каструлею декілька ударів по голові (обличчі), тулубі, грудях, руках, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді синця на чолі зліва, двох синців на руках, синця на лівій молочній залозі, синця на тулубі справа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_1 подали апеляції, в яких просять вирок Золочівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2011 року скасувати, а кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України закрити, за відсутності складу злочину.

Обгунтовуючи доводи апеляції, покликаються на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, зокрема, наявність у матеріалах справи суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду. Так, акт судово-медичного дослідження № 2509 від 29.09.2010р. та акт судово-медичної експертизи № 74/2011 /а.с. 147-148/ чітко не вказують на предмет, яким було заподіяно пошкодження потерпілій, а лише відображають припущення, що такі могли бути нанесенні ногою підсудного.

Вважають, що в матеріалах кримінальної справи немає жодних доказів на підтвердження нанесення ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 ударів ногою в голову, руки, ліву молочну залозу, в тулуб справа, тобто ті частини тіла, де виявлено синці. Зокрема, покази свідків ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_6 є суперечливими, а свідок ОСОБА_7, не міг надавати свідчення в якості свідка, оскільки являється працівником Золочівського РВВС ГУМВС України у Львівській області і проводив дізнання у даній справі та був знайомий з її матеріалами та поясненнями потерпілої, свідків та ОСОБА_2 Крім того, у вироку не зазначено в чому полягав умисел заподіяння тілесних ушкоджень.

Звертається увага на порушення судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального права в частині вирішення цивільного позову. Так, ОСОБА_3 не могла бути визнана цивільним позивачем у справі, оскільки їй не завдано матеріальної шкоди, а згідно ст. 28, 50 КПК України, цивільним позивачем може бути особа, якій завдано матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідача, прохання засудженого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1 задоволити апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши заявлену позицію ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, на переконання колегії суддів, дійшов вірного висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю і дії ОСОБА_2 за вказаною нормою кримінального закону кваліфіковано вірно.

При цьому, винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочині щодо ОСОБА_3, на переконання колегії суддів, стверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка ствердила, що стосунки між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_2, після розлучення вкрай погані. 19.09.2010р. її покликала до себе ОСОБА_5, яка тоді проживала у будинку свого дідуся ОСОБА_4, що у с. Новосілки. Прийшовши туди між нею та засудженим стався конфлікт. У коридорі будинку ОСОБА_2 наніс їй удар рукою по обличчі. Від удару вона вдарилась лівим виском до одвірка. Тоді засуджений почав на неї кричати, а вона у відповідь. Сварка стосувалась їх конфліктів з дівчиною засудженого. Кричачи одне на одного вони вийшли на веранду, а згодом і на двір. Засуджений ОСОБА_2 почав копати її ногами по тілу, зокрема копнув її в груди. Від удару вона ледь не втратила свідомість і присіла. Однак вказане підсудного не зупинило і він продовжував наносити їй удари. Всього наніс близько 20 ударів по тілу. Згодом на крик вибігли подружжя ОСОБА_5 і почали їх розбороняти. Пізніше засуджений кинув їй в голову баняк з молоком, який влучив їй у лівий висок. Після згаданих подій у неї був виявлений мастит;

- показами свідка ОСОБА_5, яка ствердила, що 19.09.2010р. у будинку її дідуся ОСОБА_4 у с. Новосілки мав місце конфлікт між засудженим та потерпілою. При цьому, ОСОБА_2 викликав потерпілу з кімнати в коридор і коли вони були там наодинці, вона (ОСОБА_5М.) почула раптовий крик потерпілої. Зрозумівши, що підсудний її вдарив, вибігла на веранду. ОСОБА_2 бив потерпілу кулаком по плечах, по тілу, копав. Бійка тривала 5-10 хв. У бійку втрутився її чоловік і відтягнув ОСОБА_2 від ОСОБА_3 На подвірї ОСОБА_2 продовжував розмахувати руками і копнув ОСОБА_3 в ліву сторону грудей. Намагався ще раз копнути, однак чоловік йому завадив. Тоді засуджений взяв баняк з молоком і кинув у потерпілу. Баняк влучив їй у голову. Від удару у баняка навіть зігнулось вушко. Засуджений наніс багато ударів потерпілій. Після цього, вона (ОСОБА_5М) бачила на руках у потерпілої синяки, а крім цього на грудях червону пляму від удару.

- показами свідка ОСОБА_6, який ствердив, що самих подій, які мали місце 19.09.2010р. не памятає, однак зі слів дружини йому відомо, що розбороняв засудженого та потерпілу.

- показами свідка ОСОБА_8, яка ствердила, що між засудженим та потерпілою мав місце конфлікт, після якого в ОСОБА_2 була подерта куртка, подряпана рука і сам він пояснював, що вони з потерпілою шарпались.

- показами свідка ОСОБА_7 дільничого інспектора міліції, який проводив перевірку по заяві ОСОБА_3 по факту конфлікту між нею та її колишнім чоловіком - ОСОБА_2 При перевірці зі слів потерпілої він зясував, що ОСОБА_2 намагався вияснити якісь обставини особистого характеру, під час цього наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження у ділянці грудей та на тілі. Сам засуджений факту конфлікту не заперечував.

- актом судово-медичного дослідження № 2509 та висновком судово-медичної експертизи № 74/2011, згідно яких, 27.09.2010р. у ОСОБА_3 виявлено: синець на чолі зліва, два синці на руках, синець на лівій молочній залозі, синець на тулубі справа, які утворились від дії тупих предметів (до яких відносяться руки, ноги людини, металева каструля) та могли виникнути 19.09.2010р. Відносяться дані пошкодження до легкого ступеня тяжкості.

Наведені показання як потерпілої ОСОБА_3 так і свідків, судом правильно покладено в основу вироку, оскільки такі є послідовними, логічними та узгоджуються із матеріалами даної кримінальної справи та спростовують позицію ОСОБА_2, який заперечує свою вину у вчиненні злочину.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, суд першої інстанції правильно вирішив долю речових доказів і цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

Покликання в апеляції на те, що ОСОБА_3 не могла бути визнана цивільним позивачем у справі, оскільки їй не завдано матеріальної шкоди є безпідставним. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4/зі змінами/ Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, потерпілий, як особа, якій злочином заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі предявити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальної процесі. При цьому під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичний чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

На підставі наведеного, доводи наведені в апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення їх апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366,367 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2011 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий:

Судді: