У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Паневіна В.О. та Школярова В.Ф.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 5 червня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Луганської області Громова В.П. на вирок
щодоОСОБА_1, -

встановила:

вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 січня 2007
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженку міста Лисичанська Луганської
області, мешканку міста Рубіжного Луганської області, раніше не судиму, -

засуджено
за ст. 212 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльність строком на 3 роки з конфіскацією всього
майна, що є її власністю.

На підставі вимог ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням згідно з
вимогами ст. 76 КК України обов'язку не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

На підставі вимог ст. 69 КК України судом прийнято рішення не застосовувати
доОСОБА_1 додаткову міру покарання у виді конфіскації майна.

У апеляційному порядку вирок щодоОСОБА_1 не переглядався.

ОСОБА_1 визнано судом винною і засуджено за те, що вона, будучи приватним
підприємцем та суб'єктом сплати податку на додану вартість, у період з 1 січня
2003 року до 31 грудня 2003 року умисно ухилилася від сплати цього податку на
загальну суму 210 769 гривень 98
копійок, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо
великих розмірах.

У касаційному поданні прокурора порушується питання про зміну вироку суду
щодоОСОБА_1 - виключення застосування до неї додаткового покарання у виді
конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
не вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

ВинністьОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів
і по суті у поданні не заперечується.

Кваліфікація дійОСОБА_1 за ст. 212 ч. 3 КК України є правильною і теж не
оспорюється.

Що стосується міри покарання, яка судом обрана ОСОБА_1, то вона відповідає
вимогам закону і призначена з урахуванням характеру та ступеня суспільної
небезпечності вчиненого злочину, даних про її особу, а також усіх обставин
справи. У даному випадку колегія суддів вважає її необхідною та достатньою для
виправленняОСОБА_1 й попередження нових злочинів. Доводи касаційного подання
про необхідність виключення застосованого доОСОБА_1 додаткового покарання у
виді конфіскації майна колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у
резолютивній частині вироку суду зазначено про незастосування конфіскації
майна, що свідчить про відсутність необхідності додаткового внесення
відповідних змін до вироку з цього питання.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодоОСОБА_1 та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційного подання заступника прокурора Луганської
області на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 січня
2007 року щодо ОСОБА_1.

С у д д і:

Кармазін Ю.М. Паневін В.О. Школяров В.Ф.

___________________________________________________

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України
Паневін В.О.