Справа № 196/1707/14-к
№ провадження 1-кп/196/9/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Царичанського району ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000560 від 23 серпня 2014 року стосовно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Машівка Машівського району Полтавської області, громадянки України, українки, освіта середня, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців), яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В середині серпня 2014 року у вечірній період часу, переслідуючи корисливий мотив на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 ввела в оману свого знайомого громадянина ОСОБА_5 , розповівши, що нібито їй в спадщину дісталося домоволодіння з господарськими будівлями. Розповіла йому, що в приміщенні сараю знаходиться зерно пшениці, яке вона хоче продати, і попрохала ОСОБА_5 допомогти їй з цим.

На прохання обвинуваченої ОСОБА_5 погодився, не підозрюючи злочинних намірів останньої на викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 разом з громадянином ОСОБА_5 , взявши з собою поліетиленовий мішок та велосипед, які належать останньому, пішки прибули до території частково огородженого домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить громадянину ОСОБА_6 і використовується ним як дача.

Знаходячись на території вказаного домоволодіння, гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через незамкнені вхідні двері проникли до приміщення сараю, в якому знаходились дві дерев`яні скрині та дві металеві бочки, наповненні зерном пшениці.

За допомоги ОСОБА_5 обвинувачена ОСОБА_4 руками набрала до верху поліетиленовий мішок пшениці вагою 50 кг., та вирішила пізніше викрасти ще декілька мішків зерна.

Наступного дня у вечірній період часу, діючи з єдиним продовжуваним умислом, ОСОБА_4 разом з гр. ОСОБА_5 , взявши з собою поліетиленовий мішок та велосипед, які належали останньому, пішки прибули до території того ж самого домоволодіння. Знову за допомоги ОСОБА_7 . ОСОБА_4 руками набрала до верху та викрала один поліетиленовий мішок пшениці вагою 50 кг.

Після цього, ОСОБА_4 наступного дня разом з гр. ОСОБА_5 , взявши з собою поліетиленовий мішок та велосипед, які належали останньому, знову пішки прибули до території того ж самого домоволодіння та зайшли до приміщення сараю. За допомоги ОСОБА_7 обвинувачена ОСОБА_4 руками набрала до верху та викрала один поліетиленовий мішок пшениці вагою 50 кг.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 повторно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням до приміщення сільськогосподарської будівлі, із завданням потерпілому громадянину ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 360 грн., тобто вчинила злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України.

Кримінальне правопорушення, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 за ст. 185 ч.3 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, що вони не заперечують проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині за ст. 185 ч. 3 КК України визнала повністю, щиро розкаялась.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена підтвердила фактичні обставини, як вони викладені в одбвинувальному акті, пояснила мотиви своєї протиправної поведінки, а також стверджувала, що повністю розуміє свої права та характер пред`явленого обвинувачення за ст. 185 ч.3 КК України. При визначенні покарання та інших заходів, які будуть застосовані до неї у разі ухвалення обвинувального вироку, просила врахувати її каяття, вибачення, прийняті потерпілим ОСОБА_8 за завдану шкоду, яка частково була відшкодована, сприяння у розкритті злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 від претензій до обвинуваченої відмовився, цивільний позов не пред`явив.

Показання обвинуваченої є достовірними, узгоджуються з матеріалами справи, які вказують на доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні злочину. Такими є: заява потерпілого ОСОБА_6 ; повідомлення про початок досудового розслідування від 23.08.2014; протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.08.2014 року; протокол огляду місця події від 22.08..2014 року, в ході якого було оглянуто місце скоєння злочину з фото таблицею до нього; постанова про залучення до провадження речових доказів від 15.12.2014, які зберігаються під зберігальною розпискою потерпілого; протоколи проведення слідчого експерименту від 17.12.2014 року з обвинуваченою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_5 ; довідка Царичанського РСТ про вартість пшениці; характеристика на особу обвинуваченої, довідка УІТ; копія паспорта громадячнина України, вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року.

За викладених обставин суд прийшов до переконання, що кваліфікація протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 185 ч.3 КК України є вірною, а обвинувачення, підтримане в суді прокурором з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, є доведеним.

При призначенні обвинуваченій покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, а також ступінь здійснення злочинного наміру та їх причини, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, за наявності обставин, що його пом`якшують, а також те, що за час досудового слідства та розгляду справи в суді дана особа свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, погоджуючись з позицією прокурора і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому за ст. 185 ч.3 КК України обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції вказаного закону у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року і восьми місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Суд переконаний, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК України та з урахуванням роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до до трьох років позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, слід виконувати самостійно.

Вирішуючи питання про долю речового доказу - одного мішка з зерном пшениці вагою 50 кг, суд прийшов до переконання про необхідність залишити його володільцеві.

Матеріали, що були надані суду під час судового розгляду, слід залишити у справі.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою в пред`явленому обвинуваченні і відповідно до ст. 185 ч.3 КК України призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року і восьми місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На підставі ст.70 ч.4 КК України вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, - виконувати самостійно.

Речові докази, а саме: один мішок з зерном пшениці вагою 50 кг, - залишити володільцеві.

Матеріали, що були надані суду під час судового розгляду, залишити у справі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Царичанського районного суду ОСОБА_9