Справа № 11-1106/11 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Категорія ч. 1 ст.286 КК України Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Вовка А.С.

суддів Марітчака Т.М., Березюка О.Г.

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.

представника ТзОВ НВП Веламіда ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією ТзОВ НВП Веламідана вирок Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2010 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого водієм НВП Веламіда, не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

У справі повністю задоволено цивільний позов та стягнуто з НВП Веламідана користь ОСОБА_2 119 100 грн. моральної шкоди, 2 087 грн. 27 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений за те, що 17.02.2009 року близько 11.50 год. у м. Львові на вул. Стрийській, поблизу буд. 71, керуючи автобусом марки ОСОБА_4 А 09201р.н. НОМЕР_1, проводячи висадку пасажирів з салону автобуса, грубо порушив вимоги розділу 1 п. 1.3; Р.1 п. 1.5; Р. 2 п. 2.3 б; Р. 10 п. 10.1; Р.12 п. 12.3; Р.15 п. 15.1; Р.21 п. 21.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він не здійснив заїзду до спеціально обладнаної кінцевої зупинки маршруту № 57 Автовокзалі, розвернувши автобус, здійснив стоянку на дорозі поза спеціально відведеним для цього місця, де розпочав висадку пасажирів на проїжджу частину дороги, оскільки на узбіччі були кучугури снігу, створив загрозу життю та здоровю громадян, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, перед початком руху не переконався у безпечному виході всіх пасажирів з салону автобуса, розпочав рух до повного зачинення дверей, внаслідок чого задніми дверима автобуса була защемлена права нога малолітнього потерпілого ОСОБА_5, так як його мати ОСОБА_6, яка перша вийшла з автобусу, не встигла провести висадку дитини і, коли почала брати дитину на руки, водій зачинив двері та розпочав рух.

При виникненні небезпеки ОСОБА_4 не вжив заходів до зменшення швидкості та до зупинки автобуса. За таких обставин, ОСОБА_6, щоб не допустити падіння сина, бігла за автобусом, тримаючи сина за руки. Через декілька метрів малолітній ОСОБА_5 випав з автобуса на свою матір, а потім проїжджу частину дороги. Внаслідок таких дій, ОСОБА_5 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, зокрема закритий перелом правої стегнової кістки

в середній третині від затискання стегна дверима автобусу під час його руху.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, в апеляції директор ТзОВ НВП Веламіда, просить вирок у частині цивільного позову про відшкодування ТЗоВ НВП Веламіда2087,27 грн. матеріальної та 119100 грн. моральної шкоди, а також 5000 грн. витрат на правову допомогу скасувати.

Обґрунтовуючи доводи апеляції покликається на порушення судом першої інстанції норм КПК України, а саме ст. 51, 53, 261, 268 КПК України. Зокрема, в порушення ст. 53 КПК України, суд не забезпечив ТзОВ НВП Веламідаможливості здійснення своїх прав як цивільного відповідача. ТзОВ НВП Веламідане було повідомлене про притягнення його до справи як цивільного відповідача, не отримувало ухвали чи постанови про визнання його відповідачем, більше того такої ухвали чи постанови винесено не було. Крім того, ТзОВ НВП Веламідане знало про постановлення вироку суду до моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначає, що покладаючи відповідальність за заподіяну шкоду на ТзОВ НВП Веламідаяк на власника джерела підвищеної небезпеки, суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участі у справі, що є, на думку апелянта, підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача по справі, виступ прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, думку представника потерпілого, яка вважає апеляцію безпідставною, прдставника ТзОВ НВП Веламіда на підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що така до задоволення не підлягає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_4 в інкримінованому злочині при встановлених у вироку обставинах відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам і не оспорюються.

При постановленні вироку судом обгрунтовано вирішено питання про повне задоволення цивільного позову та стягнуто з науково-виробничого підприємства Веламідана користь ОСОБА_2 119 100 грн. моральної шкоди; 2087, 27 грн. матеріальної шкоди, а також 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Покликання в апеляції на позбавлення можливості реалізації прав ТзОВ НВПВеламідаяк цивільного відповідача, є безпідставним, оскільки у матеріалах справи наявна постанова про визнання ТзОВ НВПВеламідацивільним відповідачем, яка відповідно до ст. 273 КПК України проголошена у судовому засіданні та внесена до протоколу судового засідання (а.с. 122). Крім того, згідно повідомлень про вручення (а.с. 142, 163, 172, 220), ТзОВ Веламіданалежно чином повідомлялось про час та місце розгляду справи, а також на її адресу надсилалась копія вироку Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2010р. (а.с. 237).

Що стосується доводів апеляції в частині неналежного визначення судом першої інстанції володільця джерела підвищеної небезпеки, то згідно Договору оренди транспортних засобів з екіпажем № 93/14 від 4 квітня 2007 р. /а.с. 271-273/ ТзОВ НВП Веламіда- орендодавець. В той же час воно не передавало вказаний автобус марки ОСОБА_4 А 09201у тимчасове платне користування (оренду) ТзОВ Міра і Кдо 4 квітня 2012 року.

Згідно акту приймання-передачі на виконання Договору оренди транспортних засобів з екіпажем № 93/14 від 4 квітня 2007 р., /а.с. 274-275/, даний акт є неналежно оформлений, про що свідчить відсутність підпису члена комісії ОСОБА_7, а також незазначення дати складання такого.

Крім того, ОСОБА_4 працював за трудовим договором у "Веламіді", жодні договірні відносини з ТзОВ Міра і Кйого не повязують. Шкоду потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно під час виконання ОСОБА_4 своїх безпосередніх трудових обовязків по управлінню транспортним засобом, відповідно до трудового договору з ТзОВ НВП Веламіда, яка в даному випадку згідно ст.1172 ЦК України має відшкодовувати шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди№4 від 31.03.1995 року з наступними змінами передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди судом було враховано як характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, перенесених дитиною, так і реальну можливість відшкодування, а саме те, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, тривалий час переносив нестерпний біль внаслідок отриманого закритого перелому правої стегнової кістки із зміщенням та внутрішньої кровотечі від порізу кісткою мяких тканин, дитині проведено чотири операції, під гіпсом у дитини зігнила пятка, ОСОБА_5 фактично позбавлений радощів дитинства, більше року вимушений періодично знаходитись на стаціонарному лікуванні, або відвідувати лікарні, внаслідок чого став агресивним, зявився страх до транспортних засобів, соромязливість з приводу кульгавості, позбавлений можливості повноцінно фізично розвиватись, рухатись, спілкуватись та бавитись з однолітками.

Задовільняючи цивільний позов на користь потерпілого ОСОБА_2, судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто 2087,27 грн. матеріальної, 119100 грн. моральної шкоди та 5000 грн. за надану правову допомогу з НВП Веламіда.

Що стосується суми матеріальної шкоди, судом першої інстанції вірно взято до уваги наявні в матеріалах справи фіскальні чеки на придбання лікарських засобів на суму 1 931, 27 грн. та продуктів харчування на суму 156,00 грн.

Підстав для зміни чи скасування вироку в процесі апеляційного розгляду не встановлено, а тому в задоволенні апеляції представника ТзОВ НВП Веламіда слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 356, 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 30 червня 2010 року відносно ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляцію ТзОВ НВП Веламіда без задоволення.

Головуючий:

Судді: