Справа № 333/5249/14-к
Провадження № 1-кп/333/14/15

В И Р О К
Іменем України
02 березня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середньо технічна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 09.11.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, засуджений до 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

· 08.06.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

· 04.02.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 70, ст. 71 КК України, засуджений до 4 років 7 місяців позбавлення волі. 22.03.2012 року звільнився у зв`язку з відбуттям строку покарання;

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв аналогічний злочин при наступних обставинах.

22.05.2014 року, в період часу з 02 години 30 хвилин до 03 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись по АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу вікна, намагався проникнути у приміщення крамниці «Скайнет», однак через недосконалість знарядь злочину та недостатністю фізичної сили не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

22.06.2014 року, о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись по вулиці Північнокільцева у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, через незачинене вікно, проник у приміщення кафе «Зустріч», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де намагався таємно викрасти майно, яке належало ОСОБА_8 , а саме грошові кошти у розмірі 770 гривень та зв`язку з чотирьох ключів, які не представляють для потерпілого матеріальної шкоди, однак, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, був затриманий співробітниками державної служби охорони.

27.10.2014 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кабінету «Спірографії» ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя 2 ДП «Придніпровська залізниця», що розташована за адресою:м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 21-А, таємно, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, скориставшись тим, що двері кабінету були не зачинені, шляхом вільного доступу, викрав комп`ютерну систему разом із системою холтерівського моніторингу, а саме IR інтерфейс (для передачі даних по інфрачервоному з`єднанні), вартістю 23510 гривень; комп`ютерну систему з програмним забезпечення: монітор «LG», системний блок «emachines EL 1870», клавіатуру, загальною вартістю 22120 гривень; та спірографічний комплекс «Спіроком», вартістю 11008 гривень.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_6 повернувся у приміщення кабінету «Спірографії», де намагався таємно викрасти принтер «Canon i-sensys LBP6000», вартістю 1238 гривень, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений співробітником вказаної лікарні, після чого ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину.

Умисними діями ОСОБА_6 ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя 2 ДП «Придніпровська залізниця» було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 57876 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що дійсно 22.05.2014 року, в період часу з другої до третьої години ночі, він намагався відкриття приміщення «Скайнет» та викрасти щось з вказаного приміщення, однак не встиг, оскільки був затриманий. 22.06.2014 року біля третьої години ночі через вікно він проник у приміщення кафе «Зустріч». Коли він знаходився всередині кафе, спрацювала сигналізація і він був затриманий. 27.10.2014 року він находився у Придніпровській лікарні, де були відчинені двері. Звідтіля він викрав техніку, виніс з лікарні і коли повернувся до лікарні вдруге для того, щоб ще щось викрасти, був затриманий. Медичну техніку продав, грошові кошти витрати на власні потреби. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представник ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя 2 ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, подали заяви про слухання справи за їх відсутності, від позовних вимог відмовилися у зв`язку із повним відшкодуванням, крім того просили суд обвинуваченого суворо не карати. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілих, які належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду кримінального провадження, свої думки з приводу призначення обвинуваченому покарання виклали у заявах.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії кваліфікує:
· ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця;

· ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усі дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся у скоєному, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно вжив заходів до відшкодування значних сум завданої шкоди. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора та потерпілих, які просили призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення злочинів суд не встановив. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.
При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку максимального розміру, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і враховує позицію потерпілих у їх баченні справедливості.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вирішуючи питання про цивільні позови заявлені до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

По справі було заявлено позови ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представником ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя 2 ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_10 .
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В ході судового розгляду справи, цивільними позивачами подано заяви про відмову від позовів у зв`язку із повним відшкодуванням, які вони просили задовольнити.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на те, що нормами КПК України передбачені наслідки розгляду цивільного позову, або задоволення позову або відмова у позові, і визначених ст. 205 ЦПК України, підстав для закриття провадження не передбачено, суд застосовує вимоги ст. 129 КПК України і відмовляє у позовах у зв`язку із повним відшкодуванням заявлених збитків.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

· за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

· за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та місця роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи на реєстрацію, не виїжджати без їх дозволу за територію України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, засудженому ОСОБА_6 обрати особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 час перебування його під вартою в період з 18.12.2014 року по 02.03.2015 року.
У задоволенні позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представник ДЗ «Відділкова клінічна лікарня станції Запоріжжя 2 ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити у зв`язку із повним відшкодуванням шкоди.
Речові докази:
· викрутка, кухонний ніж, ріжковий ключ, фрагмент клинку ножа розмірами 8х1,6 см та рукоятка до нього розмірами 11х2,7 см., дві гумові рукавиці, мікрочастинки з зовнішньої поверхні дерев`яної двері, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити;
· зв`язка з чотирьох ключів, грошові кошти в розмірі 770 грн., номіналом 200, 100, 50 та 20 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_12 повернути за належністю;
· поліетиленовий пакет сірого кольору, упакований до спец пакету експертної служби № 0242929, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1