АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-157- 2007 р. Головуюча у 1-й інст.:Богатирчук Г.А.,
України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого
Карпія В.М.,

суддів Дзюби
Ф.С., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора
Багірової В. А.,

потерпілого
ОСОБА_1,

засудженого
ОСОБА_2

1 березня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2, на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2006 року, яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з
середньою освітою, проживаючий в АДРЕСА_1,
раніше судимий:

-23.01.2006
року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190 КК України до
покарання у виді штрафу в сумі 1500
грн.;

-11.07.
2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, відповідно до ст.75 КК
України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк два роки,

-засуджений: за
ч.2 ст. 190 КК
України до покарання у виді позбавлення

волі на строк 1
рік;

- за ч.2 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк

два роки;

-на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим покарання, ОСОБА_2

призначено покарання у виді позбавлення волі на два роки;

На підставі ст.
71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.07. 2006 року, ОСОБА_2
призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і 6 місяців.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 в
відшкодування матеріальної шкоди на користь: -ОСОБА_3, -4070 грн.; на користь
-ОСОБА_1, - 780 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 15 липня 2006 року приблизно в
19 -00 год.,
перебуваючи поруч кінотеатру «Юність» ,
розташованому по проспекту Октябрьському в м. Миколаєві , шляхом
зловживання довірою, під приводом зарядки акумуляторної батареї до телефона заволодів
мобільним телефоном «SAMSUNG
X 100» що
належить знайомій ОСОБА_3, вартістю 900 грн., з сіліконовим чохлом вартістю 25
грн. Чужим майном розпорядився на свій розсуд, чим причинив шкоду потерпілій
ОСОБА_3 на загальну суму 925 грн.

Крім того, 24 липня 2006 року приблизно в 2-00 год.,
ОСОБА_2 перебуваючи в квартирі ОСОБА_3, що в АДРЕСА_2, в яку він зайшов з
дозволу ОСОБА_3, за речами її малолітньої дитини, побачивши в прихожій квартири
сумку потерпілої. Виконуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого
майна, ОСОБА_2 таємно, повторно, викрав з зазначеної сумки гаманець вартістю 45 грн, з грошима в
сумі 3100 грн., і
дисконтні карти магазинів «П'ятий океан» та «ДЦ», що не представляють для
потерпілої матеріальної цінності. Викраденим майном розпорядився на свій
розсуд, чим причинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 3145 грн.

26 липня 2006 року приблизно в
12год 30 хв. , перебуваючи на
території ТОВ ЦТС « П'ятий
океан» що по вул Космонавтів, 83-А в м.
Миколаєві, взяв у ОСОБА_1 мобільний телефон «LG В-2000» з метою зателефонувати, по раптово виниклому
умислу на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю
ОСОБА_4, повторно,
таємно викрав мобільний телефон вартістю 780
грн., з місця події скрився. Викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не заперечуючи вчинених
злочинів і обгрунтованої кваліфікації його дій судом, просить вирок змінити і
пом'якшити покарання, застосувати ст. 69 КК України.

Апелянт вважає, що суд при призначенні покарання
недостатньо врахував пом'якшуючі його покарання обставини: явку з повинною,
наявність на утриманні неповнолітньої дитини, тяжкий сімейний стан, наявність
батька інваліда другої групи і матері пенсіонерки, та поганий стан його
здоров'я, (захворювання на язву дванадцятипалої кишки).

2

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2
на підтримку апеляції, який просив вирок змінити та пом'якшити покарання,
застосувати ст. 69 КК
України, думку прокурора Багірової В.А. про залишення вироку без зміни,
вивчивши матеріали справи,обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні
ним зазначених у вироку злочинів за обставин, встановлених судом, відповідають
фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку доказами.

Фактичні обставини вчинених ОСОБА_2 злочинів та
кваліфікація його дій : за ст. 190 ч.2 КК України,
як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно; та за
ч.2 ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, є
правильними і в апеляції не оспорюються.

Що стосується покарання, то як видно з матеріалів справи
і вироку, при призначенні ОСОБА_2 покарання суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які за кваліфікацією злочинів за
ст. 12 КК
України відноситься до середньої тяжкості, дані про особу винного, його
позитивну характеристику з місця проживання, наявність неповнолітньої дитини.

ОСОБА_2, покарання призначено в мінімальних межах санкції
ч.2 ст. 185 КК
України.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_2 раніше судимий,
злочини вчинив в період іспитового строку.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2006 року ОСОБА_2
засуджений за ч.2 ст. 190
КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, і
відповідно до ст. 75 КК
України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Відповідно до ч.З ст. 78 КК України у разі вчинення протягом іспитового строку
нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в
статтях 71, 72 КК
України.

Оскільки ОСОБА_2 вчинив нові злочини в період іспитового
строку,тому суд першої інстанції обгрунтовано призначив винному покарання за
ст.71 КК
України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини
покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 07. 2006 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2
покарання є справедливим, тому підстав
для зміни вироку та пом'якшення

З

покарання з застосуванням ст. 69 КК України як
того просить засуджений, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст .ст. 365,
366 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2006 року у
відношенні ОСОБА_2, без зміни.

Головуючий: