УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/140/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: - 06.12.2002року Апеляційним судом Житомирської області за п.п.4, 6 ч.2 ст. 115; ч.І ст.129, ст.70 КК України на дванадцять років позбавлення волі;
- 23.07.2003 року Коростенським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на тринадцять років позбавлення волі, за ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2014 року, на підставі ст.81 КК України 29.04.2014 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 10 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Коростенського міського суду Житомирської області від 23 липня 2003 року у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 18 години 00 хвилин 24 лютого 2015 року.
Після набранням вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
- кольоровий телевізор торговельної марки «Toshiba» Model № 21N3XM, серійний № 37007946, бувший у використанні, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , ухвалено повернути останньому;
- велосипед, торговельної марки «Азимут», бувший у використанні, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , ухвалено повернути останній;
- спортивний костюм, торговельної марки «Godsend», бувший у використанні, годинник, торговельної марки «Адідас», бувший у використанні та туалетну воду, торговельної марки „BRAVE, бувшу у використанні, що повернуті ОСОБА_10 , ухвалено залишити у його власності.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 613 грн. 80 коп. витрат на залучення експертів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , визнаний винним та засуджений за те, що 19 годині 00 хвилин 22 лютого 2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, зайшовши до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: велосипед, торгової марки «Азимут» бувший у використанні, вартістю 1013,14 грн., і з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши при цьому ОСОБА_9 , матеріального збитку на вказану суму та розпорядившись викраденим на власний розсуд.
О 13 годині 00 хвилин 23 лютого 2015 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої труби, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , яку винаймає ОСОБА_8 , та в якій тимчасово проживає ОСОБА_10 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, відірвавши навісний замок на вхідних дверях вказаної квартири, проникши до середини приміщення квартири, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілим ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 , а саме:
- телевізор, торгової марки «Тошиба», бувший у використанні, вартістю 754.80 грн., заподіявши при цьому ОСОБА_8 , матеріальних збитків на вказану суму;
- наручний чоловічий годинник, торгової марки «Адідас», бувший у використанні, вартістю 131.80 грн.;
- чоловічий спортивний костюм, бувший у використанні, вартістю 250.00 грн.;
- парфуми чоловічі, торгової марки «BRAVE», бувші у використанні, вартістю 45.00 грн., заподіявши при цьому ОСОБА_10 , матеріальних збитків на загальну суму 426.80 грн.,
та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання та не призначати покарання у вигляді позбавлення волі. Посилається на те, що він розкаявся у вчинених під час умовно-дострокового звільнення злочинах. Зазначає, що потерпілі до нього матеріальних претензій не мають, тяжких наслідків від злочинів не настало, має на утриманні вагітну співмешканку.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і апелянтом не оскаржується.
ОСОБА_7 вчинив злочини проти власності, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини під час умовно-дострокового звільнення. Суд під час розгляду провадження в повній мірі встановив пом`якшуючі покарання обставин щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставиною, що обтяжує покарання судом встановлено рецидив злочину.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в найнижчих межах санкції ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину. Судом враховано те, що ОСОБА_7 за місцем тимчасового проживання характеризується позитивно, є неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, вчинив нові корисливі злочини в період умовно-достроково звільнення, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та не бажання до нормальної адаптації у суспільстві. Суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин провадження, правильно прийшов до висновку про те, що перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України суд першої інстанції за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднав не відбуте покарання за вироком Коростенського міського суду Житомирської області від 23 липня 2003 року у виді одного місяця позбавлення волі та правильно призначив остаточно ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
З огляду на викладе, доводи ОСОБА_7 про те, що він визнав вину та щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Відсутність цивільних позовів у кримінальному провадженні, думка деяких потерпілих, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, наявність вагітної співмешканки не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, тим більш враховуючи вчинення вказаних злочинів у період умовно-дострокового звільнення.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з доводів його апеляції, колегія суддів не вбачає. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.. 370 КПК України, в тому числі і щодо призначення обвинуваченому покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: