Справа № 541/42/15-к
Провадження № 1-кп/541/103/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новодмитрівка Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не судимого, прапорщика, головного сержанта взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , являючись головним сержантом взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 у званні прапорщика, 23 серпня 2014 року, близько 24 години, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою з двома іншими особами, тобто групою осіб, ввели в оману підлеглого йому солдата військової служби за контрактом ОСОБА_6 , шляхом повідомлення йому неправдивих відомостей необхідність придбання нового акумулятора, проведення службового розслідування за фактом пошкодження службового автомобіля ГАЗ-5201, військовий номер НОМЕР_2 , з метою притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, а також про необхідність внесення запису до технічного паспорта вищевказаного автомобіля щодо заміни акумулятора і погодження записів зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язали останнього, з метою приховання факту вчинення удаваного правопорушення, сплатити їм кошти в сумі 2500 грн., які в подальшому мали використати на власні потреби.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб.

30 грудня 2014 року між військовим прокурором Полтавського гарнізону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відповідно до статей 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обумовлено обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести, а саме у виді штрафу на користь держави в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 грудня 2014 року між прокурором ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Обвинувачений також просив затвердити угоду про визнання винуватості, пояснив, що він цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого та також вважав, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, підлягає затвердженню.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У відповідності з ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який згідно із статтею 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Потерпілих від злочину немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, отже відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між військовим прокурором Полтавського гарнізону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 грудня 2014 року між військовим прокурором Полтавського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 . у кримінальному провадженні № 0000097.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. (одна тисяча сто дев`яносто гривень).
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1