Справа № 360/2849/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/732/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 13.07.2015

ВИРОК
Іменем України
13 липня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України до покарання:

- за ч.3 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 189 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 , покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, продовжено до набрання вироком законної сили.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін перебування його під вартою з 25.10.2014 року по 30.12.2014 року

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчинені за наступних обставин.

22.10.2014 року, близько 21 год., в смт. Пісківка Бородянського району Київської області, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, увійшов до будинку по АДРЕСА_2 , та наніс власнику будинку ОСОБА_10 один удар долонею правої руки по обличчю, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 14301 грн., які належать потерпілому ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на зазначену суму.

24.10.2014 року, вранці (точний час не встановлений), в м. Києві, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою вимоги чужого майна, використовуючи мобільний телефон, пред`явив майнові вимоги та погрожуючи застосуванням насильства, знищенням та пошкодження майна, вимагав у потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти.

24.10.2014 року та 25.10.2014 року, ОСОБА_8 , разом із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження) телефонували на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 та шляхом застосування психічного насильства, пред`являли до потерпілого майнові претензії, розуміючи, що їх вимоги не будуть задоволенні, якщо потерпілого до цього не примусити.

25.10.2014 року, близько 19 год. 55 хв., ОСОБА_10 прибув до торгового центру «Сільпо», що знаходиться в м. Київ, пр.-т Правди, 66, сприймаючи дійсно та реально погрози ОСОБА_8 та невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) на їх вимогу, передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1200 доларів США в еквіваленті 15540 грн., годинник цільнозолотий, марки «Луч», вартістю 6439 грн., чим ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 21979 грн. Після чого ОСОБА_8 був затриманий працівниками міліції та доставлений до Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

Апелянт зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, встановленого санкцією ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 75 КК України не повною мірою врахував обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює, вчинивши один умисний тяжкий злочин грабіж, не зупинився та продовжив свою злочинну діяльність та вчинив вимагання, за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням психічного насильства.

Крім цього, на думку прокурора зазначення у вироку про щире каяття, повне відшкодування завданих обвинуваченим потерпілому збитків та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, є формальним і необхідно розцінювати, як намагання уникнути покарання, яке на думку апелянта належить відбувати реально.

В зв`язку з цим, апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок , яким ОСОБА_8 засудити за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 189 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, за обставин, наведених у вироку, підтверджуються зібраними у справі доказами, які були дослідженні судом першої інстанції і яким суд дав належну оцінку, вирок у цій частині учасниками судового розгляду не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України є правильною і учасниками судового розгляду не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Згідно ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд вказав, що враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, думку потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого, обставини що обтяжують та пом`якшують покарання та дійшов до обґрунтованого висновку, про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Такий висновок суду є належним чином обґрунтований, з яким погоджується і колегія суддів, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку зроблений судом без належного врахування положень ст. 75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням суд врахував тяжкість вчинених злочинів, обставини їх здійснення, особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, пов`язаних з застосуванням насильства та проникненням до житла, завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 36280 грн. При цьому обвинувачений ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, пов`язаних з застосуванням насильства та проникненням до житла, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має на утримані малолітню дитину, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, відсутність обставин, що обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, за правилами ст. 70 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним і достатнім для досягнення його мети.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженим вираховувати з моменту взяття під варту при зверненні вироку до виконання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін перебування його під вартою з 25.10.2014 року по 30.12.2014 рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4