АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/67/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 року м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора Шевченко,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , поданою на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року, якою подання начальника Устинівського виправного центру № 37 ОСОБА_7 та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця. громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 02.12.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, вирок суду скасований апеляційним судом Кіровоградської області, 26.04.2012 року ухвалений новий вирок, - засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців,

залишено без задоволення.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області постановлено залишити без задоволення подання начальника Устинівського виправного центру № 37 ОСОБА_7 та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

У судовому засіданні не знайшли підтвердження ті факти, що засуджений ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 81 КК України, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_6 засуджений за тяжке кримінальне правопорушення, на користь потерпілого стягнуто 13 525 гривень у відшкодування майнової шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

При встановлених обставинах, враховуючи, що сумлінна поведінка засудженого полягає у, зокрема, прагненні спокутувати перед потерпілим вину, - тобто сумлінна поведінка засудженого має також виявлятися і в активній її формі, а не лише у стримуваннях засудженого від порушень режиму відбування покарання, - суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, так як не встановлено головної умови для прийняття такого рішення, - що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою, в активній формі, спокутував вину за вчинене кримінальне правопорушення, чим довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити подання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Судом першої інстанції не об`єктивно розглянуто подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Не взято до уваги, що він був позбавлений фактичної можливості відшкодувати шкоду потерпілому, оскільки до виправного центру не надходив виконавчий лист.

Залишено поза увагою, що у справі наявний виконавчий лист по іншій справі, що надійшов, коли він відбував покарання у виправній колонії № 6, і за яким він сплачує заподіяну матеріальну шкоду.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання про умовно-дострокове звільнення, прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як свідчать матеріали подання, засуджений ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві виправної установи, у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється.

Разом із тим, за час відбування покарання в Устинівському виправному центрі № 37, засуджений характеризується посередньо, заохочень та стягнень не мав (аркуш провадження 6).

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання останній мав чотири заохочення (два у виді подяки, два у виді зняття раніше накладеного стягнення) та десять стягнень (три у виді попередження, три у виді догани, два у виді суворої догани, два у виді тримання у дисциплінарному ізоляторі протягом 15 діб) аркуш провадження 7.

Відтак, з урахуванням викладеного, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, як свідчать матеріали подання, засуджений ОСОБА_6 у минулому неодноразово судимий, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково востаннє 14 липня 2010 року на один рік шість місяців чотири дні, вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке засуджений 02 грудня 2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, та за яке на даний час відбуває покарання (аркуш провадження 1).

Зважаючи на те, що, у відповідності до п. 1 згаданої вище Постанови Пленуму, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - наведене вище надає колегії суддів підстав вважати, що засуджений ОСОБА_6 , вже будучи звільненим умовно-достроково і вчинивши нове кримінальне правопорушення, на шлях виправлення стати не забажав.
Тобто, застосування до засудженого ОСОБА_6 такого виховного заходу як умовно-дострокове звільнення, є неефективним, не досягає мети, за для якої застосовується, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, засуджений не виправдовує висловленої до нього довіри, а тому застосування умовно-дострокового звільнення засудженого у даному випадку колегією суддів не визнається доцільним.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 щодо неможливості відшкодування ним завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 з об`єктивних причин, а також посилання викладені у заяві, поданої потерпілою ОСОБА_9 суду апеляційної інстанції (аркуш провадження 32), з приводу того, що вона не має до засудженого жодних претензій, - колегією суддів приймаються до уваги, проте, вказане, зважаючи на інші викладені вище обставини у сукупності, наведені вимоги закону України про кримінальну відповідальність та положення Постанови Пленуму, саме по собі не є підставою до застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.

Відтак, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року про залишення без задоволення подання начальника Устинівського виправного центру № 37 ОСОБА_7 та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4