АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/155/15 Справа № 209/5789/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001728 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22 квітня 1999 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзеринська Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців,

12 лютого 2003 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзеринська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,

08 січня 2004 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзеринська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст.395 КК України до позбавлення волі строком на 9 років,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирішено питання про долю речових доказів відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 01 вересня 2014 року близько 19.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , він на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, ножем, який вийняв з кишені, наніс ОСОБА_9 один удар по тулубу, завдавши тим самим потерпілому пошкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 972-Е від 02 вересня 2014 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.

Крім того, 01 вересня 2014 року приблизно о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у дворі будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомого ОСОБА_7 , в процесі бесіди з яким у обвинуваченого виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_8 о 19 годині 30 хвилин 01 вересня 2014 року у тому ж місці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ножем умисно наніс ОСОБА_7 один удар по тулубу, завдавши йому тим самим пошкодження у вигляді колото-різаної рани з розташуванням рани на шкірі у лівій паховій області, яке згідно висновку експерта № 1050-Е від 23 вересня 2014 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я більше 6 діб, але менше 21 дня.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, пом`якшивши призначене йому покарання до 5 років позбавлення волі. На думку обвинуваченого, судом першої інстанції дане кримінальне провадження було розглянуто необ`єктивно та не в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 просив суд пом`якшити призначене йому покарання, застосувати ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає призначене покарання занадто суворим.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо пом`якшення покарання, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до нього немає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , міркування потерпілого ОСОБА_7 , позицію прокурора ОСОБА_6 щодо відсутності законних підстав для пом`якшення ОСОБА_8 покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав

Суд правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і в апеляційній скарзі обвинуваченим не заперечується. Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України також ніким не оспорюється.

Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 1 статті 121 КК України, та максимальне покарання у вигляді обмеження волі, передбачене санкцією частини 2 статті 125 КК України.

Обґрунтовуючи висновки щодо виду і міри покарання обвинуваченому та призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції виходив, як вбачається з вироку суду, не лише з характеру і ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжкого злочинів, але й відповідно до статей 65,66,67 КК України урахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого, у тому числі ті, на які посилається обвинувачений, а саме: ОСОБА_8 раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щиросердне каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини. Обставинами, що обтяжують покарання, визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливі без ізоляції від суспільства.

За положеннями ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону. Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні особі покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, і не вбачає підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією частини 1 статті 121 КК України, а також для застосування положень статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 має три не знаті у встановленому порядку та не погашені судимості, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, розкаявся у вчиненні злочинів, які вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Всі зазначені обставини було враховано місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання, тому, з огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, доводи обвинуваченого щодо наявності ряду обставин, які пом`якшують покарання, та не враховані судом першої інстанції, які б давали підстави для пом`якшення ОСОБА_8 покарання та були підставою для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу ОСОБА_8 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є справедливим та відповідатиме вимогам ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який знаходиться під вартою, в той же строк з дня отримання ухвали апеляційного суду.

Судді:
_______________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4