Дата документу Справа № 324/1781/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/935/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/1781/14-к
Категорія: ст. 118 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000994, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сивашське Новотроїцького району Херсонської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 25.02.2015 року з апеляційною скаргою звернувся заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченій покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченої внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною за ст. 118 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 2, п.3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що суд, у порушення вимог ст. 61 ч. 3 КК України, призначив ОСОБА_7 , яка має малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , основний вид покарання у виді обмеження волі, який не може бути їй призначений.

Крім того, прокурор зазначив, що судом при призначенні обвинуваченій покарання, недостатньо враховані обставини провадження, а саме, що злочин вчинено із застосуванням ножа, наслідки вчиненого злочину у виді загибелі потерпілого, і особу винної, яка ніде не працює.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ст. 118 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачена звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком, 11.07.2014 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_7 та її співмешканець ОСОБА_11 , який був у стані алкогольного сп`яніння, перебували за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 . У цей час між ними виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. У ході даного конфлікту, який відбувався на сходах на другий поверх будинку за вказаною адресою, ОСОБА_11 схопив ОСОБА_7 за руку та наніс їй 2 удари головою в область обличчя, в результаті чого спричинив перелом кісток спинки носа, що супроводжувалось кровотечею. ОСОБА_7 почала кликати на допомогу і коли ОСОБА_11 замахнувся для нанесення чергового удару вона, захищаючись від його протиправних дій вільною рукою схопила ніж, який лежав на сходинах вказаного будинку, після чого, перевищуючи межі необхідної оборони, припускаючи, що її дії будуть необхідними і достатніми в обстановці, яка склалася для негайного припинення посягання з боку ОСОБА_11 , діючи умисно, нанесла йому один удар вказаним ножем в область черевної порожнини справа, чим заподіяла проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, куполу діафрагми, що супроводжувалось гострою крововтратою. В результаті цього поранення ОСОБА_11 помер у Пологівській ЦРЛ.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які підтримали скаргу прокурора частково, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченою, не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Проте вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання та зазначаючи у вироку, що вона має на утриманні малолітню дитину, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, згідно з якою обмеження волі не може бути застосовано у тому числі до жінок, які мають дітей віком до 14 років, призначив їй покарання у виді обмеження волі.

Також відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 дійсно має малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто дитину віком до 14 років у зв`язку з чим, суд необґрунтовано призначив їй покарання у виді обмеження волі.

За таких підстав колегія суддів вважає необхідним скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання та призначити їй покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_7 строку покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також її особу раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, та вважає необхідним призначити їй мінімальне покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненою від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 2, п.3, п. 4 ч. 1 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів

присудила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного їй покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 118 КК України один рік позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України вважати її звільненою від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 2, п.3, п. 4 ч. 1 76 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4