справа № 619/2050/15-к провадження 1-кп/619/247/15

іменем України

02.07.2015 року Колегія суддів Дергачівського районного суду Харківської обл. у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_4 , прокурора- ОСОБА_5 , адвоката- ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дергачі кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безруки Дергачівського району Харківської області, громадянина України, одруженого, освіта вища,- старшого дільничного інспектора Дзержинського РВ ГУМВСУ в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст.14 ч.1- 258 ч.2, 263 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_7 приблизно у серпні 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, з метою дестабілізації суспільно-політичної ситуації в м. Харків та залякування населення, прийняв рішення вчинити вибух поряд із будівлею Дзержинського районного відділу ГУ МВС України в Харківській області - м. Харків, вул. Толбухіна, 103, далі - Дзержинський РВ.
Реалізуючи виниклий злочинний умисел, ОСОБА_7 у зазначений час в якості співучасника підшукав раніше знайомого йому громадянина України ОСОБА_8 , якому розповів про свої наміри.
Далі ОСОБА_7 приблизно у першій половині вересня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, домовився із ОСОБА_8 про те, що останній підшукає йому засіб для вчинення даного злочину, а саме вибуховий пристрій.
Реалізуючи описану злочинну домовленість, ОСОБА_8 приблизно у першій половині вересня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, підшукав громадянина України ОСОБА_9 , з яким домовився про придбання у нього вибухового пристрою - середньої прилипаючої міни «СПМ».
Далі у вказаний період часу ОСОБА_10 , який не був посвячений в злочинний умисел вказаних осіб стосовно вчинення терористичного акту, організував зустріч ОСОБА_9 із ОСОБА_8 в районі станції метро «Наукова» в м. Харків. В ході вказаної зустрічі ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 вибуховий пристрій для подальшої передачі його ОСОБА_7 з тим, щоб останній його приховав і в подальшому використав для вчинення запланованого ним терористичного акту.
ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи, що своїми діями він здійснить незаконне придбання та подальший збут вибухового пристрою, який буде використаний при вчиненні терористичного акту, дав на це свою згоду та отримав від ОСОБА_9 зазначену міну, яку одразу доставив за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та передав останньому.
В подальшому ОСОБА_7 приховав зазначену міну в пічці будівлі літньої кухні, розташованої у його домоволодінні за вищевказаною адресою та зберігав її до 22.11.2014.
Зазначену міну ОСОБА_7 планував приховати та активувати у мішках з піском, з яких складається захисна споруда перед Дзержинським РВ, та підірвати з метою залякування населення та співробітників зазначеного правоохоронного органу. При цьому у вказаний злочинний умисел був посвячений ОСОБА_8
22.11.2014 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за вказаною адресою співробітниками УСБУ в Харківській області було виявлено та вилучено корпус середньої прилипаючої міни СПМ, у зв`язку з чим злочинний умисел не був доведений до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого,
Згідно висновку експерта відділу вибухо - технічної і пожежної експертизи Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру ГУ МВС України в Харківській області № 564/2014 від 20.03.2015, наданий на дослідження предмет є корпусом середньої прилипаючої міни СПМ, який містить заряд вибухової речовини масою 1000 грамів та зазначений корпус середньої прилипаючої міни СПМ до вибуху придатний.
Таким чином. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили у змову на вчинення терористичного акту, підшукували знаряддя та співучасників для його вчинення, однак, зазначений злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.
Підтвердив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно. При зазначених вище обставинах він придбав вибуховий пристрій, зберігав його за місцем проживання в приміщенні літньої кухні домоволодіння, готував терористичний акт. Щиро кається у скоєному
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, колегія суддів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнала недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України колегія суддів обмежилась допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні вищезазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у готуванні до терористичного акту, тобто до вчинення вибуху з метою залякування населення, за попередньою змовою групою осіб колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст.14- ч.2 ст. 258 КК України, незаконному придбанні та зберіганні вибухового пристрою колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання винуватому ОСОБА_7 колегія суддів враховує щире каяття, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається колегія суддів обставиною, яка пом`якшує його покарання. Обставин, які обтяжують покарання винуватого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання, попереднього ув`язнення характеризується позитивно.
При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, їх наслідки, обставину, яка пом`якшує покарання, а також особу обвинуваченого.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, колегія суддів вважає за можливе призначити винуватому ОСОБА_7 покарання за ст. ст. 14 ч.1- 258 ч.2, 263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частин даних статтей із застосуванням ст.69 КК України відносно вказаних частин даних статтей КК України , враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину, кається у скоєному, характеризується позитивно, має тяжкі захворювання: ішемічну хворобу серця, інші, проживає з батьками, дружиною, сином, які знаходяться на його утриманні, крім того, його мати ОСОБА_11 хворіє на гіпертонічну хворобу, ішемічну хворобу серця,, кардіосклероз, дружина ОСОБА_12 хворіє на церебральний арахноідіт з частими приступами хребетної артерії, розповсюджений остеохондроз шийного відділу хребта, син ОСОБА_13 є студентом 1 курсу НТУ «ХПІ» і призначити покарання більш м"яке, ніж передбачено санкцією вказаних частин даних статтей, пов`язане з ізоляцією від суспільства. Суд також вважає за можливе не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, враховуючи положення ч.2 ст.59 КК України, те, що злочини не є корисливими.
Колегія суддів вважає за неможливе застосувати ст. 75 КК України, про що прохає сторона захисту, та призначити обвинуваченому іспитовий строк, враховуючи суспільну небезпеку скоєних злочинів
При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_7 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів крім даних про особу обвинуваченого враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, їх наслідки.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 349,368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 14 ч.1- 258 ч.2 КК України , ст. 263 ч.1 КК України та призначити йому покарання:
· за ст. 14 ч.1- 258 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;
· за ст. 263 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначити остаточно покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 22.11.2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.
Речові докази - посвідчення співробітника органів внутрішніх справ, шмат паперу, дозвіл на право зберігання і носіння зброї, картка «Замісник №6», картка Приватбанка залишити в матеріалах кримінального провадження, фрагменти ВЗД 1М, корпус СМП , які знаходяться на зберіганні в СБУ в Харківській обл. - знищити, 2 мобільних телефони з сім-картами повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи у розмірі 4431.84 грн., судової молекулярно - генетичної експертизи у розмірі 2215.92 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3