АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. № 11-кп/778/362/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 263 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить вироку суду в частині призначеного покарання скасувати і, врахувавши наявність у нього дружини та малолітнього сина, стан здоров`я призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Встановлені вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2014 року обставини:
17 квітня 2014 року, в денний час, ОСОБА_6 , перебуваючи на автобусній зупинці, розташованій поблизу аеропорту в м. Сімферополі АР Крим, маючи намір на незаконне придбання, носіння й зберігання бойових припасів, шляхом присвоєння знайденого, без передбаченого законом дозволу, придбав 218 патронів калібру 7,62 мм, котрі, згідно висновку експерта, є цільовим гвинтівочними патронами, призначеними для стрільби з нарізної військової та мисливської зброї калібру 7,62x53, 95 патронів, які згідно висновку експерта пристосовані для стрільби з гладкоствольної мисливської зброї 12 калібру центрального бою, які ОСОБА_6 незаконно зберігав при собі та носив без передбаченого законом дозволу до 15 годин 00 хвилин того ж дня, коли незаконно переніс раніше знайдені бойові припаси до 1 купе вагону №11 пасажирського потягу №12 сполученням Сімферополь - Київ, де сховав у мішках з використаною постільною білизною, які знаходились у ніші для багажу, тим самим незаконно зберігаючи раніше знайдені бойові припаси.
17 квітня 2014 року, о 21 годині 00 хвилин, під час проведення працівниками Бердянського прикордонного загону на ст. Мелітополь ДП Придніпровська залізниця, прикордонного контролю у пасажирському потязі №12 сполученням Сімферополь - Київ у ніші для багажу 1 купе вагону №11 вказаного потягу у мішках для використаної білизни були виявлені боєприпаси, котрі після проведення огляду були запаковані в три полімерних пакети та одну картонну коробку, які були опечатані та вилучені.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року:

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 29 травня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи № 360 від 19 серпня 2014 року в розмірі 491 грн. 00 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який висловився про відсутність підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконні придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, стосовно них згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, а тому у відповідності до ч.2 ст. 394 КПК України та ч.1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, судова колегія виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність у обвинуваченого судимостей, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним даного кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Доводи обвинуваченого про визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність у нього сина, 2014 року народження, як обставини, що пом`якшують покарання враховані місцевим судом при призначенні стосовно ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, що засвідчується змістом оскаржуваного вироку.

Крім того, судом, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України застосований принцип не повного, а часткового складання покарань за сукупністю злочинів.

Таким чином, обставини, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, мотивуючи прохання про пом`якшення йому покарання, шляхом призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі цілком враховані судом першої інстанції у вироку.

Отже, апеляційна скарга не містить даних і обставин, не врахованих місцевим судом при розв`язанні питання призначення ОСОБА_6 покарання, а також нових даних, які б могли об`єктивно свідчити на користь його пом`якшення.

Призначене ОСОБА_6 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає принципу індивідуалізації покарання.

За таких обставин, підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання та застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4