Провадження № 11-кп/780/473/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 07.05.2015

УХВАЛА
Іменем України

07 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого юристом в СФГ «Альта», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 20 вересня 2014 року, близько 21 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «SKODA OCTAVIA TOUR 1.81» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б), 2.3 д),10.1, 34.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись проїзною частиною вулиці Горбатюка в м. Бориспіль Київської області в напрямку м. Києва, неподалік магазину «Нова лінія», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування в своїй смузі для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, в результаті не впорався з керуванням транспортного засобу та перетнув лінію 1.3 дорожньої розмітки, яку перетинати забороняється, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO LANOS», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ2101», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , які рухалися в зустрічному напрямку, тобто в напрямку м. Харкова.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2101» ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а малолітній пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середньої тяжкості.

В апеляції прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вказує, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. На думку апелянта суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 грубо порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої настали тяжкі наслідки - смерть особи та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень малолітній дитині. Зазначає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно застосовано ст.75 КК України та призначено обвинуваченому покарання, яке за своїми видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

В запереченнях на апеляцію прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, думку потерпілих, які просили звільнити обвинуваченого від відповідальності, пом`якшуючі обставини - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю злочину, обставину що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Саме наявність сукупності обставин, які пом`якшують покарання дали суду першої інстанції підстави для звільнення обвинуваченого від основного призначеного покарання ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Відповідно до п.5 Постанови № 1 ПВСУ «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» під час судового слідства апеляційний суд може досліджувати всі докази, що є у справі, або лише ті, правильність оцінки чи повноти дослідження яких судом першої інстанції оспорено в апеляції, або ж які він зовсім не досліджував. Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.

Проте прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про ухвалення нового вироку, при цьому не заявляє клопотання про дослідження доказів та призначення більш суворого покарання, оскільки покарання зазначене в апеляційній скарзі є більш м`яким ніж покарання призначене за вироком суду.

Що стосується доводів прокурора про те, що місцевим судом при призначенні покарання не враховано перебування останнього під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, то вони є безпідставними.

Як зазначено в мотивувальній частині вироку ОСОБА_7 під час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тому підстав вважати, що судом не була врахована дана обставина при винесенні вироку апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості рішення суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є безпідставними, в зв`язку з чим залишає вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: