У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Федченка О.С.

суддів

Філатова В.М., Гриціва М.І.

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 14 серпня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області на вирок
Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2006 р. та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 07.11.2006 р..

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,
раніше судимий - останній раз - вироком Харківського районного суду Харківської
області від 14.05.2003 р. за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 12.07.2004 р.
ОСОБА_1 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 10 місяців 22
дні

засуджений
за ст. 190 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ст.
15, 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст.
186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ст.
393 ч.2 КК України на 6 років позбавлення волі;

за ст.
198 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у вигляді 6 років
позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 07.11.2006 р. вирок суду змінено: виключено по всьому тексту вироку
вказівку суду про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 198 КК України, залишивши
кваліфікацію за ст. 198 КК України. ОСОБА_1 пом”якшено покарання - за ст. 393
ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, за ст.186 ч.2 КК України до 4 років
6 місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.2; 15, 186 ч.2; 186 ч.2; 393 ч.2; 198 КК
України, ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним та засуджений за вчинення злочинів за таких обставин.

09.04.2005 р. приблизно о 18 год. 30
хвил. ОСОБА_1 зустрівся з іншою особою, яка йому повідомила, що на ринку,
розташованому на перехресті вул. Блюхера та пр. Тракторобудівників у м.
Харкові, викрала мобільний телефон та попросила його продати. ОСОБА_1,
достовірно знаючи про вчинену крадіжку мобільного телефону, у цей же день
приблизно о 20 год. біля кіоску, який розташований на трамвайній зупинці “604
мікрорайонн” у м. Харкові, продав його ОСОБА_2 за 80 грн..

Крім цього, 21.04.2005 р. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3, яка
засуджена за вчинення цього злочину вироком Київського районного суду м.
Харкова від 05.04.2006 р., прибули до
АДРЕСА_1, де ОСОБА_4 зустрілася з ОСОБА_5 і під час розмови попросила у нього
мобільний телефон. Коли ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 мобільний телефон, остання сіла
в автомобіль, у якому знаходився ОСОБА_1 та з місця злочину зникли. В
подальшому вказаний телефон було продано засудженими, а гроші розділені між
собою.

Крім цього, 27.04.2005 р. приблизно о 23 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою
з ОСОБА_4, яка засуджена за вчинення цього злочину вироком Київського районного
суду м. Харкова від 05.04.2006 р., шляхом обману та зловживання довірою
повторно у під”їзді АДРЕСА_2заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 вартістю 1049
грн., заподіявши потерпілій шкоду на вказану суму.

Крім цього, 03.05.2005 р. приблизно о 20 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою
з ОСОБА_4, яка засуджена за вчинення цього злочину вироком Київського районного
суду м. Харкова від 05.04.2006 р., перебуваючи на трамвайній зупинці по вул.
Весніна у м. Харкові відкрито, із застосуванням насильства, яке не було
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого ОСОБА_7, повторно намагалися
заволодіти його мобільним телефоном вартістю 780 грн., проте свій злочинний
намір довести до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі.

Крім цього, 03.05.2005 р.
приблизно о 22 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_4, яка засуджена за
вчинення цього злочину вироком Київського районного суду м. Харкова від
05.04.2006 р., перебуваючи у АДРЕСА_3, відкрито, із застосуванням насильства,
яке не було небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно заволоділи
майном потерпілого ОСОБА_8, заподіявши останньому шкоду на суму 530 грн..

Крім цього, ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 06.05.2005 р.
приблизно о 23 год. біля АДРЕСА_4, будучи станом на 06.05.2005 р. обвинуваченим
за ст. 190 ч.2 КК України та особою, щодо якої згідно з постановою Київського
районного суду м. Харкова від 06.05.2005 р. обрано міру запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту, із
застосуванням насильства до конвоїра ОСОБА_9 втік з-під варти.

У касаційному поданні перший заступник
прокурора Харківської області, не оспорюючи правильності кваліфікації дій
ОСОБА_1 та обґрунтованості його засудження, порушує питання про скасування
постановлених щодо нього судових рішень у частині призначеного покарання,
вказуючи, що судом безпідставно не призначено остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК
України, оскільки злочини, за які засуджений ОСОБА_1, були вчинені у період
умовно -дострокового звільнення за попереднім вироком.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав подання розглянувши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що воно підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України
підставами для скасування вироку чи постанови є, зокрема неправильне
застосування кримінального закону.

Як видно із вироку, висновки про
доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за який його засуджено, суд зробив на
підставі показань самого засудженого, інших доказах, яким дана оцінка, що не
оспорюється у поданні.

Проте вирок підлягає скасуванню через
неправильне застосування кримінального закону.

Як видно із матеріалів кримінальної
справи ОСОБА_1 засуджений вироком
Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2003 року,
постановою цього ж суду від 12 липня 2004 року був умовно-достроково звільнений
на 10 місяців 22 дні.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив
злочини, за які засуджений в квітні та 3-6 травня 2005 року, тобто в той час,
коли був умовно-достроково звільнений.

За таких обставин суд повинен був
призначати засудженому міру покарання з врахуванням в тому числі і вимог ст. 71
КК України.

Оскільки суд порушив закон при
призначенні остаточного покарання засудженому, судові рішення щодо нього
підлягають скасуванню, а кримінальна справа направленню на новий судовий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

У х в а л и л а:

Касаційне подання першого Заступника
прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.
Харкова від 14 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області
від 7 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати через неправильне застосування
кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд в той же
місцевий суд в іншому складі суддів.

С У Д Д І:

Федченко О.С. Філатов В.М. Гриців М.І.