АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпіла ОСОБА_12
обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 ,адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_15 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 листопада 2014 року у кримінальному провадженні № 0000585 по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого,уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в силу ст..89 КК України не судимого,уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , за ст.ст. 186 ч.2, 190 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 листопада 2014 року ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та йому призначене покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Провадження №11-кп/794/34/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_16
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2012 року та остаточно призначене покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід залишений у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 25 квітня 2014 року.

Цим же вироком ОСОБА_14 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2 КК України і йому призначене покарання: за ст. 190 ч.1 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ст. 186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України,за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене ОСОБА_14 покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 ,адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_15 .

Зокрема,обвинувачений ОСОБА_13 та в його інтересах захисник ОСОБА_9 ,у поданих апеляційних скаргах,кожен окремо, просять змінити вирок районного суду, перекваліфікувати діяння,вчинене обвинуваченим,зі ст. 186 ч.2 КК України на 185 ч.2 КК України.

Так, захисник ОСОБА_9 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,оскільки,за твердженням апелянта,суд,за наявності істотних суперечностей між показаннями потерпілої ОСОБА_12 та обвинувачених і свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у основу вироку поклав показання потерпілої,не зазначивши,із яких підстав відкидає інші.Також апелянт твердить,що викладені у вироку показання обвинувачених не у повній мірі відповідають тим,які були фактично дані у судовому засіданні.

Окрім того,захисник посилається на неповноту судового розгляду,оскільки,на думку апелянта,наявні у провадженні висновки судово-медичного експерта щодо тілесних ушкоджень,виявлених у потерпілої,надані без врахування пояснень обвинувачених та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,отже, не дозволяють зробити висновок про те,ким і за яких обставин такі тілесні ушкодження були потерпілій заподіяні.

Також вважає,що дії ОСОБА_13 неправильно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, оскільки обвинувачений таємно заволодів телефоном ОСОБА_12 марки «LG»,який йому передав ОСОБА_14 за відсутності потерпілої. При цьому насильства до ОСОБА_12 не було застосовано.

Аналогічні доводи та вимоги викладені у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_13 .

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 та апеляційні вимоги прокурора ,заявлені щодо призначеного ОСОБА_14 покарання,підлягають вирішенню окремим процесуальним документом.При цьому судова колегія керується вимогами п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15.05.2006 року`Про практику постановлення судами вироків(постанов) при розгляді кримінальних справ у апеляційному порядку» .згідно яких у разі порушення у апеляціях питання про погіршення становища одних засуджених та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав,апеляційний суд за наявності до того підстав постановляє вирок щодо тих засуджених,становище яких погіршується,а щодо решти виносить ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_9 ,які підтримали подані ними апеляційні скарги,аналогічну позицію обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника, доводи прокурора,потерпілої та її представника,які вважають апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника необґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню,однак вирок суду слід змінити , виходячи з наступного.

Згідно з вироком, 23 березня 2014 року, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_14 , перебуваючи на розі вулиць Запорізька-Зої Космодем`янської в м. Чернівці, повторно, відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_12 та виразилося у нанесенні ударів ногами по тулубу тіла потерпілої, заволоділи її майном на загальну суму 6 201 грн. 30 коп.: гаманцем вартістю 200 гривень із коштами у розмірі 300 гривень, золотою обручкою вартістю 1773 гривень, золотою каблучкою вартістю 800 гривень та срібним ланцюжком з кулоном загальною вартістю 300 гривень, мобільним телефоном марки "Nokia Lumia 610" вартістю 1800 гривень, із сім-картою вартістю 10 гривень та коштами на рахунку в сумі 8 гривень, мобільним телефоном марки "LG F610 SWIFT L-5" вартістю 1200 гривень із сім-картою вартістю 10 гривень та коштами на рахунку в сумі 30 копійок.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає,що таких вимог закону суд першої інстанції дотримався у повній мірі.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні за попередньою змовою із ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України відповідають фактичним обставинам провадження,підтверджені сукупністю доказів,які безпосередньо досліджені судом та таким надана правильна оцінка.

При цьому апеляційний суд виходить із наступного.

У суді першої інстанції ОСОБА_13 ,не визнаючи вину у вчиненні злочину,показав, що після 00-00 год. 23.03.14 разом із ОСОБА_14 ,братом ОСОБА_18 ,його дівчиною та знайомим ОСОБА_19 вживали спиртне у саду в ОСОБА_14 .З ними також була потерпіла,із якою познайомились незадовго до цього та запросили спільно вживати спиртне. ОСОБА_12 сп`яніла,а він(Пернай) разом із братом пішов проводжати дівчину останнього.Коли повернулись, ОСОБА_20 передав йому( ОСОБА_13 ) телефон потерпілої ОСОБА_21 для користування,а пізніше ОСОБА_20 здав у ломбард по вул.Університетській золоте кільце,яке,як повідомив,забрав у потерпілої. Також ОСОБА_22 показав,що пропонував свідку ОСОБА_23 придбати у нього телефон потерпілої марки LG.Він( ОСОБА_22 ) особисто майно у потерпілої не викрадав та іншого,окрім телефона та кільця,не бачив.Насильства до потерпілої не застосовували.

ОСОБА_14 у районному суді та апеляційному суді,визнаючи вину частково,показав,що за обставин,які повідомив ОСОБА_13 ,перебуваючи у саду,за вказівкою ОСОБА_13 із кишені потерпілої забрав мобільний телефон LG та передав ОСОБА_13 . Також,коли потерпіла сп`яніла,зняв із пальця золоте кільце,яке здав у ломбард.Інших речей,про які вказує потерпіла,не бачив,ударів потерпілій не наносили.

Викладені вище показання обвинувачених районний суд правильно оцінив як обрану ними лінію захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне

Із показань потерпілої ОСОБА_12 у районному та апеляційному суді встановлено,що після 00 год 23.03.14 поверталась додому із магазину та на розі вул.Запорізької-З.Космодем`янської м.Чернівці від поштовху у спину впала.Побачила,що біля неї четверо невідомих,із яких двоє у подальшому при впізнанні були встановлені як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_13 зняв із її руки дві золоті каблучки та зірвав ланцюжок із шиї.В цей час ОСОБА_13 наносив удари ногами по її ногах.Також ОСОБА_14 відібрав два телефони- Nokia та LG,один із яких був у кишені куртки,а інший у сумці.Хтось із нападників забрав гаманець із грішми у розмірі 300 грн.,після цього усі четверо побігли вниз по вулиці.Частину викраденого їй повернули у ході слідства.

Такі показання потерпіла підтвердила під час слідчого експерименту 24.04.2014 року,перебіг якого був досліджений районним судом ( т.1 а.с. 65-68, т.3 а.с.140)

Свідок ОСОБА_24 у суді першої інстанції показав,що потерпіла(його дружина) у кінці березня 2014 року пізно увечері вийшла до магазину.Повернулась приблизно о 00-30, у стресовому стані,плакала та повідомила,що на вул.Запорізькій декілька хлопців її штовхнули на землю,наносили удари ногами і заволоділи двома мобільними телефонами,двома золотими каблучками,гаманцем із коштами у розмірі 300 грн та ланцюжком із кулоном.Також свідок показав,що у потерпілої внаслідок протиправних дій були синці на ногах та розбитий лікоть.

Із показань у районному суді свідка ОСОБА_25 встановлено,що у березні 2014 року ОСОБА_13 телефонував йому та пропонував купити мобільний телефон LG,однак свідок відмовився.

Свідок ОСОБА_26 у суді першої інстанції показав,що за проханням ОСОБА_13 попросив ОСОБА_27 здати у ломбард мобільний телефон`Нокіа». При цьому ОСОБА_13 повідомив,що телефон належить йому.

Показання свідка підтверджуються договором від 23.03.2014 року та інформацією ПТ`Ломбард-Скарбниця»,із яких встановлено,що ОСОБА_27 здав у ломбард мобільний телефон "Nokia Lumia»,ІМЕІ якого повністю співпадає із тим,що був викрадений у потерпілої ОСОБА_12 (т.1 а.с.41,91-92).

Із досліджених районним судом висновків експерта №395 екс від 07.04.2014 року та №633 втор від 05.06.2014 року встановлено,що у потерпілої ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження-садно по задній поверхні правого ліктя та синці: у кількості 5-ти- по правому стегну,в кількості 3-х-по лівому,а також по зовнішнім поверхням правої і лівої гомілки ,по передній поверхні лівої гомілки.

Зазначені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів,або ударів об такі,малоймовірно від одноразового падіння з положення стоячи.Враховуючи характер,кількість та локалізацію тілесних ушкоджень не виключається можливість їх утворення при обставинах,на які вказує ОСОБА_12 під час слідчого експерименту

(т.1 а.с.63-64,70-71)

Посилання обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 у апеляційних скаргах на неповноту судового розгляду внаслідок відхилення судом клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи судова колегія відкидає.Із зазначених вище двох висновків судово-медичного експерта від 07.04.2014 року та 05.06.2014 року вбачається,що такі є повними,не суперечать один одному та узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами,які покладені судом в основу вироку,а отже- достатніми для з`сування істотних для провадження обставин .Твердження апелянтів про те,що при призначенні та наданні експертом висновків не були враховані показання обвинувачених та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 колегія суддів вважає неспроможними, оскільки обвинувачені та вказані свідки заперечують факт нанесення потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Відтак, підлягає виключенню із викладених у мотивувальній частині вироку показань ОСОБА_14 вказівка про те,що ОСОБА_13 вдарив потерпілу,оскільки із дослідженого апеляційним судом технічного запису судового засідання встановлено,що ОСОБА_20 пояснював про нанесення власне йому( ОСОБА_20 ) удару свідком ОСОБА_18 .Отже,вирок суду в цій частині слід змінити з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.408 КПК України,оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

Судова колегія відкидає посилання захисника ОСОБА_9 на неповноту з`ясування обставин провадження з підстав відхилення районним судом клопотання про витребування інформації із Шевченківського РВ УМВСУ в Чернівецькій області про кількість здійснених потерпілою ОСОБА_12 викликів з місця її проживання з метою перевірки достовірності показань

свідка ОСОБА_24 та підтвердження його репутації. Із долученої апеляційним судом за клопотанням прокурора інформації Шевченківського РВ УМВСУ від 23.02.2015 року встановлено,що за період з 01.01.2013 року до 01.01.2015 року потерпіла ОСОБА_12 зверталась до райвідділу двічі,однак із підстав,які жодного стосунку до її чоловіка ОСОБА_24 не мають.

Протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 18.04.2014 року підтверджено,що потерпіла упізнала ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як осіб,що заподіяли їй тілесні ушкодження та відкрито заволоділи майном(т.1 а.с.163-168,169-171).

Договоромспецифікацією ПТ`Ломбард-Скарбниця» від 23.03.2014 року підтверджено,що ОСОБА_14 здав у ломбард золоту каблучку із камінням,яку відкрито викрали у ОСОБА_12 (т.1 а.с.154)

Показання потерпілої та зазначених свідків є послідовними,узгоджуються між собою та з іншими дослідженими районним судом доказами,викладеними вище,що свідчить про їх об`єктивність та достовірність та у своїй сукупності у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у скоєнні злочину,передбаченого ст..186 ч.2 КК України..

Отже,районним судом правильно покладені саме такі докази в основу вироку та обґрунтовано дана критична оцінка показанням обвинувачених,а також допитаних у суді першої інстанції свідків-родичів та друзів обвинувачених- ОСОБА_18 (рідного брата ОСОБА_13 ), ОСОБА_17 (дівчини ОСОБА_18 ) та ОСОБА_19 ,як таким,що дані з метою допомогти обвинуваченим уникнути відповідальності за скоєне.

За обставин,що викладені судова колегія вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_13 щодо зміни правової кваліфікації дій останнього на ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України ,п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає,що таких вимог закону районний суд дотримався у повній мірі.

Так,призначаючи покарання ОСОБА_13 ,суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,який є тяжким ,дані про особу обвинуваченого,який раніше судимий за скоєння тяжкого злочину та в період іспитового строку вчинив новий умисний тяжкий злочин,по місцю проживання характеризується позитивно.Обставин,які би обтяжували чи пом`якшували покарання,не встановлено. Врахувавши викладене,районний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_13 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України та при призначення остаточного покарання правильно застосував вимоги ст.71 КК України.

Отже,підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_13 в цій частині не вбачається.

Однак,судова колегія вважає,що районним судом неправильно вирішене питання щодо стягнення із ОСОБА_13 витрат на залучення експерта у розмірі 584,03 грн..Із матеріалів провадження вбачається,що предметом експертних досліджень були об`єкти,які не стосуються суті пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення, не є доказами у даному провадженні(т.1 а.с.107-110-висновок №1017-К від 05.06.2014,а.с.115-118-висновок №1018-К від 05.06.2014 року, а.с.123-126-висновок №171-Х від 09.05.2014 року,а.с.135-139-висновок №170-Х від 14.05.2014 року) та вилучені у осіб,які не є підозрюваними(обвинуваченими) у даному провадженні та відносно яких в цій частині матеріали досудового розслідування виділені у окреме провадження (т.1 а.с.111,127-128,140-141) .

Отже, вирок суду відносно ОСОБА_13 слід змінити,скасувавши його в частині стягнення із обвинуваченого 584,03 грн. на користь держави процесуальних витрат за залучення експертів.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,418,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_13 змінити,скасувавши його в частині стягнення із ОСОБА_13 коштів у розмірі 584,03 грн. на користь держави у рахунок відшкодування витрат за залучення експертів.

Виключити із викладених у мотивувальній частині вироку показань обвинуваченого ОСОБА_14 вказівку про те,що обвинувачений ОСОБА_13 вдарив потерпілу ОСОБА_12 .

В іншій частині вирок районного суду відносно ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим- у той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2