Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року у кримінальному провадженні №0000090 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Українка, Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України,
з участю прокурора : ОСОБА_5 , захисника : ОСОБА_7 , обвинуваченого : ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст.305 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі _________________________________________________________________________
Крим. пров. № 11кп/787/32/2015 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_8
Категорія : ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України Доповідач : ОСОБА_1 строком чотири роки з конфіскацією прекурсорів та з конфіскацією майна; за ч.3 ст.311 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком три роки з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком чотири роки з конфіскацією прекурсорів та з конфіскацією майна.

Вирішені питання щодо речових доказів та судових витрат.
Як встановлено судом першої інстанції, у період з 27.07.2013 по 28.07.2013р. ОСОБА_6 приховав в легковому автомобілі марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , пігулки в кількості 4 799 штук, які разом у своєму складі містять прекурсор - псевдоефедрин загальною масою 554,7 грам, що становить особливо великий розмір, а саме: 3 544 штук під сидінням водія біля коробки передач, 1 255 штук у панелі приладів за динаміком з правого боку.

28.07.2013 о 03 год. 27 хв. 50 сек. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, достовірно знаючи порядок проходження митного контролю, перемістив через митний кордон України в зоні діяльності міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення "Ягодин" Ягодинської митниці Міндоходів України з приховуванням від митного контролю пігулки в кількості 4 799 штук, які разом у своєму складі містять прекурсор - псевдоефедрин загальною масою 554,7 грам, що становить особливо великий розмір.

Цього ж числа в ході поглибленого огляду вказаного автомобіля під сидінням водія біля коробки передач був виявлений пакет із пігулками в кількості 3 544 штук, а в панелі приладів за динаміком з правого боку - пакет із пігулками в кількості 1 255 штук, які разом у своєму складі містять прекурсор -псевдоефедрин загальною масою 554,7 грам, що становить особливо великий розмір.

Крім того, в період з 27.07.2013 р. по 28.07.2013 р. ОСОБА_6 незаконно, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 р. та "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. , в невстановленому слідством місці на території Республіки Польща, а також час та спосіб, придбав з метою збуту прекурсор - псевдоефедрин загальною масою 554,7 грам, що становить особливо великий розмір, який до 04 год. 00 хв. 28.07.2013 р. зберігав з метою збуту в легковому автомобілі марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , та в період з 03 год. 27 хв. 50 сек. до 04 год. 00 хв. 28.07.2013, перебуваючи на митній території України, перевозив, з метою збуту, у вказаному автомобілі.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченого вважає вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідностю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вважає призначене покарання за своїм розміром несправедливим. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на те, що суд при ухваленні вироку не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив злочини з корисливих мотивів, тяжкий та особливо тяжкий злочини, під час час проведення досудового слідства та судового розгляду повністю не визнавав своє вини у вчиненому, є особою, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Також на думку прокурора, суд визнав безпідставно обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого- відсутність важких наслідків, та не визнав обставиною, яка обтяжує покарання -вчинення злочину особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів. Просить скасувати вирок суду першої інстанції частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передьаених ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України та призначити покарання: за ч.3 ст.305 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією прекурсорів та з конфіскацією майна; за ч.3 ст.311 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком чотири з конфіскацією ? майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією прекурсорів та з конфіскацією майна.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просять вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, та не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора.
Не оспорюючи в апеляційній скарзі застосування ст.69 КК України, прокурор покликається на те, що призначене покарання обвинуваченому за своїм розміром є несправедливим через м`якість.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи прокурора щодо безпідставного визнання судом першої інстанції обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, відсутність важких наслідків та заподіяної злочином шкоди, оскільки вони спростовуються обвинувальний актом, матеріалами кримінального провадження та показаннями обвинуваченого.
Також є необґрунтованими доводи прокурора щодо безпідставного невизнання судом першої інстанції обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, оскільки виписка з протоколу №2539 медичного освідчення на предмет сп`яніння (а.с. 75 Т.4), на яку покликається апелянт , не містить вихідного номера, не посвідчена належним чином.
Покликання прокурора про неврахування при призначенні покарання судом першої інстанції даних про те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_6 на час вчинення злочинів відповідно до ст.89 КК України був раніше не судимий .
Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Колегія суддів вважає обґрунтованим призначення ОСОБА_6 основного покарання за ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 К України із застосуванням ст.69 КК України ( не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора), оскільки суд першої інстанції правомірно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та особливо тяжким, обставини, які пом`якшують покарання- щире каяття; наявність у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворої матері пенсійного віку; відсутність важких наслідків та заподіяної злочином шкоди та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного , який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.61 Т.4), за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (а.с. 66 Т.4), на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває ( а.с. 72,74, 77,79 Т.4), відсутність обставин, які обтяжують покарання та дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч.3 ст.305 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки, ч.3 ст.311 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.
Також з дотриманням вимог ч.1 ст.70 КК України та врахуванням даних про особу винного , обставин, що пом`якшують покарання, кількості вчинених злочинів, форми вини й мотивів вчинення кожного з них, судом першої інстанції визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначені ОСОБА_6 покарання за кожен із злочинів із застосуванням ст.69 КК України та остаточне покарання за сукупністю злочинів, відповідають вимогам ст.65 КК України, за своїм розміром є справедливими , необхідними і достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідають тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обгрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.311 КК України - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
_______________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3