гСправа № 187/266/15-к Провадження №1-кп/0187/60/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №187/266/15-к (кримінальне провадження № 0000090) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області; громадянин України; місце проживання АДРЕСА_1 ; освіта вища; не працюючого; не одруженого; раніше не судимого;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце народження с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області; громадянин України; місце проживання АДРЕСА_2 ; освіта неповна середня; не працюючого; не одруженого; раніше судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України кожним,-

за участі сторін прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ;

Встановив:

ОСОБА_8 (далі ОСОБА_9 ), будучи раніше судимий, останній раз 25.12.2013 Петриківським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову скоїв умисний корисливий злочин разом з ОСОБА_3 (далі ОСОБА_10 ) при наступних обставинах.

20 лютого 2015 року ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_10 рухались на автомобілі ВАЗ 2107 д.з. НОМЕР_1 , яким керував останній, до центру с. Лобойківка, Петриківського району у Дніпропетровській області.

Цього ж дня близько 02:00 годині, у Jli виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з цією метою він запропонував ОСОБА_10 скоїти крадіжку чужого майна з домоволодіння по АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_10 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 20.02.2015 року близько 02:10 години 20.02.2015 року, ОСОБА_9 повторно, та ОСОБА_10 діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи характер протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи спільно по раніше задуманому плану, приїхали на автомобілі ВАЗ 2107 д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 . Переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незакриті балконні двері проникли в приміщення нежилого будинку, де з горища вказаного будинку, таємно викрали двадцять одну металеву шиферину, вартістю 100 гривень кожна, чим заподіяли ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 100 гривень.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що 20.02.2015 року зустрів ОСОБА_9 , який вживав горілку з своїм товаришем. Після того як вони залишились вдвох, їх бесіда перейшла на розмови про їх матеріальний стан. У зв`язку з чим знаючи, що є будинок в якому ніхто не живе, виріши здійснити з нього крадіжку металевого шиферу. Прибувши до будинку, через балкон другого поверху проникли на дах звідки викрали 21 шифер, який потім здали на пункт прийому металу за 600 грн., які поділили між собою. У вчиненому розкаюється, просив вибачення у потерпілого. Також додав, що шифер повернуто власнику, окрім цього разом з ОСОБА_9 повернули потерпілому 5 000 грн. в рахунок завданої шкоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині також визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Покази надані ОСОБА_10 підтвердив. Не заперечував, що вчинив крадіжку в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі ст. 349 ч. 3 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 Кримінального процесуального кодексу України суд допитав обвинувачених, потерпілого, дослідив обвинувальний акт та дійшов до переконання, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ст. 349 ч. 3 Кримінального процесуального кодексу України та яким надано належну оцінку.

Так потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він придбав у власність будинок по АДРЕСА_3 . Перебуваючи у справах в м. Маріуполі, йому зателефонувала сестра та повідомила, що з будинку знято шифер в кількості 21 штук. Як повідомили потім працівники міліції, злочин вчинили саме обвинувачені. На даний час шифер йому повернуто та відшкодовано 5 000 грн. Обвинувачені попросили в нього вибачення. Просив суворо не карати та дати їм ще один шанс.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до іншого приміщення, а ОСОБА_11 додатково за кваліфікуючої ознаки повторності, вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

В судових дебатах прокурор, просив на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням. Потерпілий проти запропонованої міри покарання не заперечував.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, на даний час не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, при цьому вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте засвідчив свою вину, розкаявся у вчиненому, шкода потерпілому відшкодована, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судовим розглядом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, на даний час не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий за корисливий злочин, покарання за яке ним відбуто, при цьому вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте засвідчив свою вину, розкаявся у вчиненому, шкода потерпілому відшкодована, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Повторність судом не враховується, так як вказана ознака є кваліфікуючою.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченим покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинені злочини у виді позбавлення волі. Однак з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинувачених до скоєного, суд вважає, що виправлення підсудних можливе без відбування покарання при звільненні їх від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та покладанням на них обов`язків передбачених статтею 76 КК України.

Суд приходить до висновку, що вказане покарання з огляду на обставини справи, є достатнім.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішити на підставі статті 100 частини 9 пункту 5 Кримінального процесуального кодексу України, а саме вважати їх повернутими потерпілому.

Керуючись статтями 100, 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_3 встановити 1 (один) рік.

Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.

Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ по справі №187/266/15-к (кримінальне провадження № 0000090) металевий шифер у кількості 21 штука вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1