Дата документу Справа № 11-сс-406/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унік. №332/4424/13-к Головуючий 1 інст. Федоренко О.І.
Провадж. № 11-сс/778/406/13 Доповідач 2 інст. Жечева Н.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2013 року м. Запоріжжя

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді Гриценка С.І.,

суддів Жечевої Н.І., Симонця О.І.,

при секретарі Вечеренко Є.М.,

за участю прокурора Чувашова Д.С.,

захисника - адвоката Лишенка С.С.,

підозрюваного ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Заводського району м. Запоріжжя на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2013 р. про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Надеждіно Приазовського району Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, без постійного місця проживання в м.Запоріжжі, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Як вбачається із ухвали слідчого судді, органом досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється в тому, що 24 серпня 2013 року, приблизно о 00 год. 5 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи навмисно, маючи умисел на вбивство ОСОБА_4, схопив останню обома руками за горло, почавши душити, після чого, став наносити їй удари металевим предметом по всьому тілу і, наніс один удар ножем в спину, спричинивши проникаюче поранення грудної клітини зліва, поранення нижньої долі лівої легені, але не довів умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

24 серпня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувані за №0001754 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

27 серпня 2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 15, п.11 ч.2 ст. 115 КК України.

27 серпня 2013 року ОСОБА_3 допитаний в якості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

27 серпня 2013 року старший слідчий СВ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Лебзяк В.В. звернувся до суду з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_3, мотивуючи обґрунтованістю підозри ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п'ятнадцяти років, наявністю ризиків передбачених п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, відсутністю у нього стійких соціальних зв'язків та постійного місця проживання в м. Запоріжжя, його схильністю до зловживання спиртними напоями.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурором доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України із тих, що викладені в клопотанні слідчого, прокурором не доведено.

В ухвалі зазначено, що дії, спрямовані на надання потерпілій допомоги після скоєння злочину, свідчать про його каяття, ОСОБА_3 раніше не судимий, докази його антисоціальної, протиправної поведінки відсутні, сама лише підозра в скоєнні особливо тяжкого злочину, посилання на відсутність постійного місця проживай в м. Запоріжжі й реєстрація поза межами міста не є підставою для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального правопорушення, обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що ОСОБА_3 має неповнолітню дитину, не офіційно працює, виконує всі покладені на нього обов'язки, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо підозрюваного грунтуються на припущеннях. Доказів на підтвердження зазначених обставин слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність доказів наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, оскільки заявлені в клопотанні ризики спростовуються матеріалами провадження, в тому числі даними, які характеризують особу підозрюваного, його ставлення до скоєного злочину та подальша поведінка.

Лише тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3, не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У справі «Мамедова проти Росії»(Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Приймаючи рішення, слідчий суддя правильно оцінив обставини, що підтверджуються матеріалами справи, та, з урахуванням сукупності даних про особу підозрюваного, адекватним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та належну поведінку підозрюваного, вірно обрав щодо останнього запобіжний захід у виді особистого зобов'язання.

Крім цього слідчим та прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов'язаного з позбавленням волі, ОСОБА_3 буде ухилятись від слідства та суду.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, винесена з дотриманням діючого кримінально-процесуального законодавства й урахуванням всіх обставин справи, підстави для обрання саме такого запобіжного заходу належним чином мотивовані, а тому правових підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2013 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

1. 2. 3.