Справа № 1329/19/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/97/15 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України один рік позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді підписки про невиїзд до вступу вироку суду у законну силу залишено без змін.
Згідно з вироком суду в один із днів кінця лютого 2008 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_8 , маючи намір на причинення тілесних ушкоджень, знаходячись в кімнаті літньої кухні власного господарства в с. Нагачів Яворівського району Львівської області, під час сварки на грунті неприязних відносин, умисно наніс удар ногою у взутті в область лівого коліна своїй дочці ОСОБА_6 , чим спричинив їй пошкодження присереднього та бічного меніксів лівого колінного суглоба, що згідно з висновку судово-медичної експертизи №462/2011 від 10.11.2011 року кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Вказаний вирок суду в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_7 та в апеляції просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальну справу направити прокурору для проведення додаткового розслідування.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що ОСОБА_8 ніколи не мав і не має умислу заподіяти шкоду потерпілій, а саме своїй дочці. Обвинувачення у кримінальній справі відносно ОСОБА_8 ґрунтується на показах потерпілої, її чоловіка та тітки, які відрізняються із свідченнями жителів села, які були допитані в судовому засіданні, тобто сторона захисту вважає, що між їхніми показами існують розбіжності, і які ставлять під сумнів покази потерпілої, та суд взяв їх до уваги однобоко. Також захисник вказує, що жоден свідок не бачив моменту заподіяння засудженим тілесних ушкоджень потерпілій.

Крім цього, захисник зазначає, що не погоджується з висновками судово-медичних експертиз, оскільки такі були складені з грубими порушенням вимог ст.12 ЗУ «Про судову експертизу» та «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, експертом ОСОБА_9 не було проведено повне дослідження та надано необґрунтований висновок, так як зазначений висновок вказує лише на один механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої, а саме наслідок удару взутою ногою.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляції, думку прокурора та потерпілої, які заперечили апеляцію, засудженого та захисника, які підтримали апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Суд вірно поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_6 , даними нею в суді про те, що лютого 2008 року на протязі дня вона сварилась з батьками через те, що вони в черговий раз виганяли її та її сім`ю з дому. В той час чоловік був на роботі. Вона подзвонила йому на мобільний телефон і попросила приїхати. Він приїхав додому і запитав в чому причина такої поведінки батьків, на що йому відповіли, щоб вони забирались з дому. Приблизно о 19.00 год. вона знаходилась в приміщені літньої кухні готувала їжу для своєї дитини, але мати з батьком в черговий раз розпочали сварку. Її чоловік сказав батькам щоб вони її не чіпали, а сам сказав що зараз поїде та знайде житло щоб вони могли переселитись. Коли вона готувала кашу на газовій плиті, то батько, який на вигляд був у стані алкогольного сп`яніння, відштовхнув її в сторону від плити та сказав, що вона не має права готувати їсти на його плиті. Вона йому сказала, що зараз приїде її чоловік і вони переїдуть від них. Батько, ОСОБА_8 ще сварився та був у збудженому стані, підійшов до неї та копнув своєю правою ногою, обутою в кірзовий чобіт, в область її лівого коліна, від чого її нога змістилась в коліні назовні. Вона відчула хрускіт і впала на підлогу. Від удару в коліно вона відчула різкий біль і не могла піднятись на ліву ногу та стояти на ній. Більше батько ударів не наносив. Вона ледве піднялась та пошкутильгала в будинок, де зібрала їх з чоловіком речі.
Покази потерпілої ОСОБА_6 стверджуються іншими доказами у справі, зокрема показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ..
Протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_8 від 14.11.2011 року під час якої потерпіла повністю підтвердила свої покази щодо нанесення їй ушкоджень ОСОБА_8 (а.с.77-78 т.1).
Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08.11.2011 року, де зафіксовано як потерпіла ОСОБА_6 показала як саме ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження в лютому 2008 року (а.с.59-62 т.1).
Висновком судово-медичної експертизи №462/2011 від 10.11.2011 року, де вказано що у ОСОБА_6 виявлено пошкодження присереднього та бічного менісків лівого колінного суглоба, яке утворилося від контакту з тупим предметом, могло виникнути в лютому 2008 року від удару стопою у взутті в ділянку лівого коліна, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я (а.с. 65-69 т.1).
Висновком судово-медичної експертизи №210/2014 від 23.12.2014 року, яким встановлено, що згідно наданої медичної документації, у березні 2010 року ОСОБА_6 в інституті травматології і ортопедії м. Київ було встановлено діагноз: «Застаріле пошкодження медіального та латерального менісків лівого колінного суглобу». Визначитись про давність утворення такої травми по наявних медичних документах комісії не може.
Поясненнями експерта ОСОБА_17 від 18.12.2011 року щодо наданого висновку судово-медичної експертизи №462/2011 від 10.11.2011 року про те, що у ОСОБА_6 виявлено ушкодження присерднього та бічного менісків лівого колінного суглобів, яке утворилось від контакту з тупим предметом, можливо внаслідок удару стопою у взутті в ділянку лівої нижньої кінцівки з послідуючим підвертанням лівої ноги в колінному суглобі за таких обставин як показала ОСОБА_6 при відтворенні обстановки та обставин події (а.с.91 т.1).
Потерпіла ОСОБА_6 свої показання протягом всього досудового слідства та судового слідства давала незмінні послідовні, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та особи винного, та такі перебувають в об`єктивному зв`язку з іншими доказами у кримінальній справі та суперечать один одному. В матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази того, що потерпіла ОСОБА_6 мала на меті оговорити ОСОБА_18 ..
Колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно дав оцінку запереченням своєї вини ОСОБА_8 , оскільки вони повністю спростовуються доказами по справі які суд дослідив у судовому засіданні.
На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України
Колегія суддів при перевірці справи не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.366, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Яворівського районного суду Львівської області від від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга на протязі трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: