Справа № 1-139 2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого
судді Клочко Б.М. , при секретарі
Скринник Ю.О., з участю прокурора
Мокренка Ю.М. , адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Суми, українки, громадянки України, з середньою освітою, учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, не заміжньої,
мешканки м. Суми, АДРЕСА_1, раніше несудимої,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст.
191 ч.3 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м. Суми, українка, громадянки України, з середньою освітою, учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, не заміжньої,
зареєстрованої в м. Суми,
АДРЕСА_2, мешканки м. Суми, АДРЕСА_3,
раніше несудимої,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст.
ст. 27 ч.5, 191 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна
ОСОБА_4 24.03.2007 року близько 1 години повертаючись з дискотеки з с. В.
Чернеччина до м. Суми вздовж автошляху разом зі своїми знайомими, йдучи окремо від інших поруч з ОСОБА_3, недобросовісно користуючись виниклими між
ними відносинами при знайомстві та довірою з боку останнього, попрохала у ОСОБА_3 дати їй його мобільний
телефон „Самсунг D600", щоб
послухати на ньому музику. Проходячи по дорозі біля с Липняк Сумського
району, поблизу вказівного знаку
„м. Суми", ОСОБА_4,
користуючись тим, що потерпілий
знаходиться в стані алкогольного сп'яніння,
маючи намір заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_3, на вимогу останнього телефон не
передала, сказала, що віддасть пізніше.

Реалізуючи
свій злочинний намір, ОСОБА_4
наздогнавши свою знайому підсудну ОСОБА_5,
що йшла попереду, запропонувала
їй відійти від дороги та справити природні потреби. Відійшовши від інших, ОСОБА_4 розповіла ОСОБА_5 про свої злочинні
наміри привласнити телефон ОСОБА_3, який
той дав їй в користування, та попросила
останню шляхом надання заздалегідь неправдивої інформації, щодо повернення телефону ОСОБА_3, сприяти їй у привласненні телефону. На дану
пропозицію ОСОБА_5 погодилась.

Повернувшись
до інших, на вимогу потерпілого ОСОБА_3
повернути йому його мобільний телефон,
ОСОБА_4 повідомила, що вже
повернула йому телефон, а ОСОБА_5, будучи посібником скоєння даного злочину, та реалізуючи раніше обіцяне, підтвердила факт передачі мобільного телефону
ОСОБА_4 ОСОБА_3.

Таким
чином ОСОБА_43а посібництва ОСОБА_5 привласнила мобільний телефон ОСОБА_3
„Самсунг D600"
вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 1181 грн. 70 коп., зі стартовим пакетом „Діджус", вартістю згідно довідки - 25 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду
на загальну суму 1206 грн 70 коп.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 191 ч.3 КК України визнала
повністю та пояснила, що 23 березня 2007
року разом зі своїми подругами знаходилась на дискотеці в с. В.Чернеччина, де познайомилась з ОСОБА_3 Після дискотеки до
м. Суми йшли разом з ОСОБА_3, який
говорив їй, що вона йому сподобалась.
ОСОБА_3 ніс в руці мобільний телефон,
запитав, чи подобається їй
телефон, та дав їй телефон з з
ввімкненим плеером, сказавши при цьому «користуйся», вона вирішила, що ОСОБА_3 подарував їй телефон. Коли вони
йшли по дорозі, ОСОБА_3 брав свій
телефон, користувався ним, та знову віддавав їй. Коли вони дійшли до с.
Липняк, близько 1 години, то їх чекали ОСОБА_5

А.В. та ОСОБА_6 Коли вона та ОСОБА_5 відійшли, вона розповіла ОСОБА_5, що в неї знаходиться телефон ОСОБА_3, який вона має намір привласнити і
попросила, щоб ОСОБА_5 підтвердила, що вона нібито повернула телефон ОСОБА_3
ОСОБА_5 на цю пропозицію погодились. Про те,
що телефон їй подарували, вона не
сказала, щоб не викликати заздрощів
подруги. Коли дівчата повернулися до хлопців,
то ОСОБА_3 попросив її, повернути
йому телефон, але телефон їй дуже
сподобався, і вона вважала, що ОСОБА_3 тоді подарував телефон, тому сказала йому, що нібито вже повернула йому телефон, а ОСОБА_5 підтвердила це як і домовлялися.
ОСОБА_3 декілька разів знову запитував де його телефон, а дівчата відповідали знову те саме та пішли
після цього до дому. Вдома у ОСОБА_5 вона викинула СІМ-картку з телефону
ОСОБА_3. Наступного дня вона разом з ОСОБА_5 віднесли телефон ОСОБА_7 , щоб він його розблокував. Після цього вона та
ОСОБА_5 знову зустрічалися з ОСОБА_3 і знову говорили йому, що йому вже повернуто телефон. Вину у вчинені
злочину визнає повністю і розкаюється.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст.
ст. 27 ч.5, 191 ч.3 КК України визнала частково та
пояснила, що 23 березня 2007 року йдучи
після дискотеки до м. Суми разом зі своїми знайомими, дійшовши до с Липняк, близько 1 -00 години, зупинилася почекати ОСОБА_4 Коли ОСОБА_4 та
вона відійшли від хлопців, то ОСОБА_4
розповіла їй, що в неї знаходиться
телефон ОСОБА_3 і попросила, щоб вона
підтвердила, що ОСОБА_4 нібито повернула
телефон ОСОБА_3, так як вона хоче
залишити його собі. Вона на цю пропозицію погодились. Коли дівчата повернулися
до хлопців, то ОСОБА_3 попросив
ОСОБА_4, повернути йому телефон, остання відповіла що нібито вже повернула
йому телефон, а вона підтвердила це як і
домовлялися. ОСОБА_3 декілька разів знову запитував де його телефон, а вони відповідали знову те саме. Вдома у неї
ОСОБА_4 викинула СІМ-картку з телефону ОСОБА_3. Наступного дня ОСОБА_4 разом з
нею віднесли телефон ОСОБА_7 , щоб він
його розблокував. Після цього ОСОБА_4 та вона знову зустрічалися з ОСОБА_3 і
знову говорили йому, що вже повернула телефон.
Вину визнає частково, так як телефоном
заволоділа ОСОБА_4, а вона ніяких дій
направлених на його заволодіння не виконувала і лише погодилась обманути
ОСОБА_3 О.В.

Крім
повного та часткового визнання вини самими підсудними їх вина у вчиненні описаних
вище діянь підтверджується добутими і виченими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3, суду пояснив,
23.03.2007 року на дискотеці в с. В.Чернеччина познайомився з ОСОБА_4, після дискотеки йшов до дому разом з нею.
Дістав телефон, включив музику, телефон ніс в руці. ОСОБА_4 попросила
подивитися телефон та послухати музику. Він дав їй телефон, вона несла його в руці. Коли дійшли до
зупинки, що в с. Липняк, то почув,
що йому телефонували, взяв у
ОСОБА_4 телефон та знову віддав їй. Коли вже підходили до кладовища, що біля Барановки, він сказав,
щоб ОСОБА_4 віддала йому телефон,
остання сказала, що зараз з
ОСОБА_5 сходить в туалет, а коли
повернеться, то віддасть телефон.
Дівчата відійшли від дороги. Коли повернулися,
то він знову сказав ОСОБА_4 щоб віддала йому телефон, але вона сказала, що нібито вже віддала телефон. Він нагадав їх
розмову, але вона все одно казала, що телефон віддала, ОСОБА_5 підтвердила це. Після цього він пішов
до дому, та зателефонував до міліції.
Наступного дня він знову зустрівся з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та запитував,
де його телефон, однак дівчата
знову відповідали, що телефон вже
повернули.

Свідок
ОСОБА_7 , суду пояснив, що 24.03.2007 року до нього додому прийшла
ОСОБА_4 та попросила, щоб він допоміг
розблокувати її телефон „Самсунг Д-600". ОСОБА_4 пояснила, що телефон взяла в знайомих, в кого саме не уточнювала, запевнила,
що телефон не крадений. Телефон був в робочому стані, але вхід до папки „мультимедіа" був під
паролем. ОСОБА_43алишила телефон, сказала,
що коли розблокує, щоб їй
передзвонив.

Свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9
суду кожна окремо пояснили, що
23.04.2007 року знаходилися разом зі своїми знайомими в с. В.Чернеччина на
дискотеці, повертаючись після дискотеки
до м. Суми, коли майже дійшли до
вказівного знаку „м. Суми",
наздогнали ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, які про щось сперечались. Коли
підійшли до них та запитали що сталося,
то ОСОБА_3 сказав, що зник його
телефон, при цьому ОСОБА_4
пояснювала, що не брала телефон. Вона
запропонувала перевірити кишені,
вернутися глянути чи не випав телефон,
але ОСОБА_3 відмовився. Після цього всі пішли до дому.

Крім того вина
підсудних стверджується:

·
заявою ОСОБА_3 про незаконне заволодіння його телефоном
(а.с. З)

·
протоколом добровільної видачі телефону / ар.с.
20/.

висновком
товарознавчої експертизи про вартість телефону / ар.с. 29 /.

Аналізуючи
в сукупності добуті і вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає,
що вина підсудних в описаних вище діяннях доказана повністю.

Разом з
тим, суд не погоджується з юридичною
кваліфікацією дій підсудних проведеною прокурором в судовому засіданні, поскільки привласнення ввіреного їй ОСОБА_3
майна ОСОБА_4 здійснила не за попередньою змовою з ОСОБА_5, а одноособово, остання лише була її пособником у вчиненні нею
цього злочину.

Тому за
таких обставин дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.
191 КК України, так як вона
привласнила майно, що перебувало в її
віданні, а дії підсудної ОСОБА_5 -
за ст.
ст. 27ч.5, 191 ч.1 КК України, так як вона виступила пособником ОСОБА_4 у
привласненні останньою чужого майна, що
перебувало в її віданні.

Однак, підсудні підлягають звільненню від покарання
на підставі п. «а» ст. 1 Закону України
«Про амністію» від 19.04.2007року з слідуючих підстав.

Злочин
вчинений підсудними передбачає покарання,
яке не перевищує п*яти років позбавлення волі. Обидві вони як на момент
вчинення злочину, так і на даний час
являються неповнолітніми, а тому вони
підпадають під дію зазначеного вище закону,
тобто звільненню від покарання проти чого вони самі не заперечують.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 6 п.4 КПК України, п.
«а» ст. 1 ЗУ «Про амністію» від
19.04.07р., суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4
і ОСОБА_5 звільнити від покарання, передбаченого
відповідно ст. 191 ч.1 КК України та ст.
ст. 27 ч.5, 191 ч.1 КК України у зв*язку з актом
амністії, що усуває покарання, а кримінальну справу відносно них закрити.

Міру запобіжного
заходу засудженим у вигляді підписки про невиїзд - скасувати

Речовий
доказ - мобільний телефон «Самсунг D -600», що знаходиться на відповідальному зберіганні
у потерпілого ОСОБА_3 залишити в його розпорядженні.

постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Сумський
районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.