Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/702/15
Категорія: ч.4 ст. 296 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
19.05.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

законного представника: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0012299 за апеляційними скаргами законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, українця, громадянина України, студента першого курсу Київського професійного ліцею транспорту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , судимого: 08.12.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки 6 місяців.
Цим же вироком ухвалено вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.ст. 75,104 КК України, з випробуванням, із встановленням 2 років іспитового строку, з покладанням відповідних обов`язків - виконувати самостійно, тобто кожний окремо.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 04 листопада 2014 близько 13 год. 30 хв., знаходячись біля станції метро «Чернігівська», що по вул. Червоногвардійська, 1 в м. Києві, із невстановленими досудовим слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, групою осіб, маючи на меті вчинити хуліганство, на території парку «Кіото», що розташований по вул. Кіото, 2 в м. Києві, підійшли до раніше їм незнайомої ОСОБА_10 , що стояла біля проїжджої частини дороги.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності і добропристойності, ОСОБА_8 підбіг до потерпілої ОСОБА_10 та безпідставно, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу потерпілої, проявляючи особливу зухвалість, наніс один удар правою ногою в область спини, після чого, направивши у бік потерпілої невстановлений в ході досудового слідства предмет, схожий на пістолет, який він заздалегідь приготував для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив два постріли в область голови потерпілої ОСОБА_10 , в результаті чого одна куля влучила потерпілій в область правої скроневої ділянки, від чого остання впала на землю.
Після цього, одна з невстановлених досудовим слідством осіб, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, нанесла ще один удар ногою в область тулуба потерпілої ОСОБА_10 , а інша невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, нанесла один удар кулаком правої руки по лівому плечу потерпілої ОСОБА_10 .
Внаслідок вказаних протиправних дій, потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та невстановлені досудовим слідством особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 69, 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував всі обставини, що містяться в матеріалах провадження, а саме, умови життя ОСОБА_8 , його виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Як вказує апелянт, незрозуміло з яких причин суд не врахував, що ОСОБА_8 має достатній рівень умов життя, таких як, власне ліжко, стіл, комп`ютер, телефон, доступ до Інтернету, триразове харчування, гарячу воду, пральну машину, достатній обсяг особистих речей, виховується у повній сім`ї, матір та вітчим працюють, характеризуються позитивно, мають вплив на обвинуваченого, сам ОСОБА_8 має високий рівень розвитку, достатній для усвідомлення вчиненого злочину, щиро кається у скоєному та розуміє неминучість покарання.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не було враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, активне сприяння розкриттю злочину, а також, що злочин ОСОБА_8 було вчинено під впливом його залежності від організації, до якої належав обвинувачений, і, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 керувався переконаннями організації, яка бореться за чистоту міста від асоціальних елементів.

Також, на думку апелянта, судом не було враховано думку потерпілої ОСОБА_10 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та просила суд надати обвинуваченому ще один шанс на нормальне свідоме життя.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції у вироку помилково зазначено, що пістолет з якого стріляв обвинувачений, був ним заздалегідь підготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки пістолет ОСОБА_8 взяв у свого знайомого перед самими пострілами.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з суворістю, просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі та відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не було враховано думку потерпілої, яка зазначала, що перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також соціально значиму поведінку винного до і після вчинення злочину, а також окремі якості чи інші особливості його особистості.

Крім того, апелянт вважає, що остаточне покарання ОСОБА_9 слід визначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заслухавши доповідь судді, законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подані законним представником та захисником апеляції, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 296 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.

Зокрема, суд врахував характер, ступінь та тяжкість суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу винного, який навчався, брав участь у громадській діяльності, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра та у відділі кримінальної міліції у справах дітей не перебуває, вчинив злочин під час кримінального провадження щодо нього за інший умисний злочин, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, серйозність діяння з застосуванням насильства проти іншої особи, наслідків, які наступили від дій, стану здоров`я потерпілої за наслідками вчинення кримінального правопорушення, думки потерпілої, яка наполягала на призначенні ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, обставин, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст. 69, 75, 104 КК України, призначивши ОСОБА_8 наближене до мінімальної межі санкції ч.4 ст. 296 КК України покарання з реальним його відбуванням, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме з застосуванням ст.ст. 69, 75, 104 КК України, не вбачає.

Посилання представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції не враховано всіх обставин, що містяться в матеріалах провадження, таких як, особливості особи неповнолітнього, а також думки потерпілої, то колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки суд першої інстанції зазначені дані встановив та врахував, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційних скаргах, надав їм правову оцінку і призначив обвинуваченому таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 на те, що суд не визнав обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, активне сприяння розкриттю злочину, а також, вчинення злочину ОСОБА_8 під впливом його залежності від організації до якої він належав, оскільки зазначені обставини не були встановлені судом в ході судового слідства.

Що стосується посилань захисника на те, що суду слід остаточне покарання ОСОБА_9 призначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, то колегія суддів вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки ОСОБА_9 до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року, за яким ОСОБА_9 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, вчинив злочин, який за вироком Деснянського районного суду м. Києва належить відбувати реально, а тому застосування принципів поглинення призначених покарань не допускається, і за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому апелянтами до апеляційного суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для пом`якшення обвинувачуваному покарання, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2015 щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: