28.01.2015 Провадження по справі № 1-кп/380/5/15
Справа № 380/1290/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченої: ОСОБА_4
захисника обвинуваченої адвоката: ОСОБА_5
потерпілої : ОСОБА_6
представника потерпілої адвоката: ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 26.04.2014 року близько 09 години 30 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із власним домогосподарством, під час суперечки із ОСОБА_6 , яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно схопила останню рукою за волосся на голові та вирвала частину волосся з лобної частини, одразу після чого ОСОБА_4 знову схопила ОСОБА_6 за волосся на голові та умисно вирвала частину волосся в лівій тім`яній ділянці голови.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 47 від 30.04.2014 року потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної аллопеції (виривання волосся), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнала повністю. Пояснила суду, що із потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком вона перебуває у неприязних стосунках через те, що останні користуються дорогою по вул. Радянській в с. Стадниця Тетіївського району Київської області біля її будинку, яка не є проїзною, внаслідок чого відбувається зсув грунту та пошкоджується огорожа та її будинок. В зв`язку з цим, вона в березні 2014 року зробила опалубку біля своєї хвіртки та накидала туди камінці, чим унеможливила рух по дорозі. 26.04.2014 року вона була на подвір`ї та побачила, що на дорозі зупинився вантажний автомобіль, із якого вийшов чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_9 та став розкидати каміння біля стовпа, щоб проїхати. В цей момент вона стала його фотографувати, але це йому не сподобалося і він схопив її за волосся. Потім до них підбігла ОСОБА_6 і вони разом з чоловіком стали бити її по шиї, спині, руках та ногах, тоді як вона потерпілу не зачіпала. Вона покликала свою дочку ОСОБА_10 , щоб та все це сфотографувала. Коли вибігла дочка, то намагалася їх розборонити, проте ОСОБА_9 вдарив її в груди і відштовхнув. Потім вона побачила, як ОСОБА_11 била її дочку головою об землю, тому вирвалася від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 і побігла в будинок викликати швидку допомогу та міліцію, а коли повернулася, то побачила, що її дочка лежала на подвір`ї. Вказала, що волосся ОСОБА_6 вона не виривала, у потерпілої на момент конфлікту хустка весь час була на голові, вирваного волосся вона також не бачила.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, її винуватість підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що з обвинуваченою ОСОБА_4 у неї дійсно склалися неприязні відносини, через те, що вона чинить перешкоди в користуванні вулицею Радянська в с. Стадниця Тетіївського району, розкидаючи на дорозі каміння, сміття, внаслідок чого неможливо проїхати автомобілем до городу. З цього приводу вона зверталася до сільської ради, де їй пояснили, що згідно генерального плану дана дорога дійсно передбачена і рух транспорту по ній дозволено. 26.04.2014 року вони з чоловіком вирішили посадити город і змушені були їхати автомобілем по вул. Радянській повз будинок ОСОБА_4 , оскільки рух автомобіля іншою дорогою через погодні умови був ускладнений. Знаючи про конфліктний характер обвинуваченої, вона подзвонила до ОСОБА_11 і попросила її допомогти розібрати завали на дорозі, щоб мати змогу проїхати автомобілем, на що остання погодилася. Близько 09 год. 30 хв. вони поверталися з городу. Її чоловік ОСОБА_9 вантажним автомобілем їхав попереду, а вона з ОСОБА_11 йшли позаду. Біля будинку ОСОБА_4 машина зупинилася і вона почули крики, сварку. Підійшовши ближче побачила, що ОСОБА_4 ображала її чоловіка нецензурними словами, розмахувала фотоапаратом, коли той намагався розкидати камінці та опалубку, а потім помітила, що у нього подряпане обличчя. Чоловік намагався розкидати камінці, а ОСОБА_4 його відштовхувала, тому вони з чоловіком взяли її попід руки та хотіли завести в подвір`я, але вона чинила спротив та вхопилася обома руками за хвіртку. Вона утримувала ОСОБА_4 у хвіртці, а чоловік розкидав завали. До нього вибігла дочка обвинуваченої ОСОБА_10 , яка стала фотографувати чоловіка і кидалася до нього битися. ОСОБА_4 схопила її рукою за хустку в лобній частині, внаслідок чого хустка впала на плечі, потім схопила за волосся і вона відчула різкий біль Потім обвинувачена знову схопила її за волосся з лівого боку голови. Відчувши біль, вона стала вириватися, проте ОСОБА_4 продовжувала її утримувати. В цей час до них підійшов її чоловік ОСОБА_9 , який схопив ОСОБА_4 за руку та з силою став розжимати її пальці, щоб остання відпустила волосся. Після цього ОСОБА_4 кинула в неї камінцем, проте чоловік підставив руку і відбив його. Обвинувачена побігла до хати, а вони підійшли з чоловіком до ОСОБА_12 , яку утримувала за волосся ОСОБА_11 і віднесли її взявши за руки та ноги, в подвір`я , де залишили лежати на землі, а самі поїхали додому. Вказала суду, що внаслідок неправомірної повідки обвинуваченої та наслідків, що настали, їй була завдана матеріальна шкода в розмірі 4517 гривень 50 коп. та моральна шкода в розмірі 15 000 гривень, які вона просила стягнути з обвинуваченої на свою користь. Обгрунтовуючи розмір заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень, посилається на те, що обвинувачена ОСОБА_4 завдала їй моральних страждань від фізичного болю внаслідок виривання волосся, що негативно впливає на її зовнішній вигляд та призводить до зниження самооцінки, від вимушених змін життя, пов`язаних із лікуванням, від завданих образ.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він доводиться потерплій чоловіком. Підтвердив той факт, що з обвинуваченою ОСОБА_4 його сім`я тривалий час перебуває в неприязних відносинах через те, що остання не дає можливості їм та односельцям користуватися дорогою по вул. Радянській біля свого будинку. Вказав, що 26.04.2014 року близько 09 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 між ним, його дружиною ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в черговий раз, відбувся конфлікт із обвинуваченою, ініціатором якого була остання, через неможливість проїхати автомобілем по дорозі. Поскільки проїзд був закиданий камінням, він став його розкидати та звільняти дорогу. В це час його дружина та ОСОБА_11 йшли позаду. ОСОБА_4 , побачивши що він прибирає каміння, вибігла з подвір`я і стала його фотографувати. Коли він намагався відкотити камінь з дороги, ОСОБА_4 підскочила до нього та подряпала йому обличчя . В цей час до них підійшла дружина ОСОБА_6 та попросила ОСОБА_4 заспокоїтися, але вона на це не реагувала, тому вони з дружиною взяли її під руки та завели в подвір`я. Остання намагалася вийти з подвір`я, але ОСОБА_6 її утримувала, щоб вона не заважала йому відкидати каміння та перешкоди. ОСОБА_11 в цей час також відкидала перешкоди з дороги. Потім вискочила ОСОБА_12 та хотіла вдарити дружину, але він відбив удар, тому ОСОБА_13 відштовхнувшись наскочила на ОСОБА_11 і вдарила її рукою в обличчя, після чого ОСОБА_11 схопила її за волосся та притиснула до землі. Потім він побачив, що ОСОБА_4 тримає його дружину за волосся, а вона не може самостійно вирватися, тому він підбіг до них, схопив обвинувачену за праву руку і з силою став розжимати її пальці, іншою рукою вона ще тримала дружину за волосся. Потім вона відпустила дружину схопила камінець і хотіла по ній кинути, але він його відбив. Після цього ОСОБА_4 побігла у двір, а вони взяли ОСОБА_12 за руки і ноги та занесли у двір, а самі поїхали додому.
Із показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що вона з обвинуваченою ОСОБА_4 перебуває в неприязних стосунках , через те, що остання чинить перешкоди в проїзді по вул. Радянській в с. Стадниця. 26.04.2014 року їй зателефонував ОСОБА_9 , який попросив допомогти розчистити дорогу, на що вона погодилася. ОСОБА_9 їхав вантажним автомобілем по вул. Радянській повз будинок ОСОБА_4 , а вони з ОСОБА_6 йшли позаду. Біля будинку ОСОБА_4 автомобіль зупинився і вони почули крики ОСОБА_4 , яка нецензурними словами обзивала ОСОБА_9 . ОСОБА_6 побігла до чоловіка, а вона стала відкидати каміння з дороги, щоб проїхав автомобіль і не дивилася в ту сторону. Чула їхню сварку, а потім бачила, що ОСОБА_4 трималася обома руками за волосся ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 розжимав її пальці. Потім ОСОБА_12 хотіла вдарити ОСОБА_9 але він її відштовхнув, в результаті чого вона зіштовхнулася з нею спиною, відразу після чого ОСОБА_13 обернулася і вдарила її рукою в обличчя. Вона схопила ОСОБА_13 за волосся і нагнувши її утримувала, притиснувши до землі, яка нецензурно висловлювалася, а потім сказала, що у неї болить серце, тому вона її відпустила. Після цього ОСОБА_4 втекла в подвір`я, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 занесли ОСОБА_13 в подвір`я, а вона пішла додому.
Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона доводиться дочкою обвинуваченої ОСОБА_4 та дала суду показання про подію кримінального правопорушення 26.04.2014 року аналогічні показанням обвинуваченої ОСОБА_4 .
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили суду, що вони не були безпосередніми свідками подій 26.04.2014 року між обвинуваченою та потерпілою. Вказали суду, що їм особисто відомо, що з того часу, як ОСОБА_4 придбала будинок по АДРЕСА_1 вона не дає можливості односельцям вільно користуватися дорогою та з приводу цього постійно вчинює сварки.
Із показань свідка ОСОБА_16 встановлено, що він є сільським головою с. Стадниця Тетіївського району Київської області, а тому йому відомо, що ОСОБА_4 не дає можливості людям безперешкодно користуватися дорогою по вул. Радянській в с. Стадниця, посилаючись на те, що відбувається зсув грунту біля її будинку. Зазначив, що відповідно до генерального плану села Стадниця, який затверджений в 1968 році повз будинок ОСОБА_4 дійсно є дорога, по якій дозволено рух транспорту. Обвинувачена зверталася до сільської ради з приводу зсуву грунту та неблагоустроєності вулиці. За наслідками її звернення було встановлено, що твердження щодо зсуву грунту є безпідставними, а також було проведено розчистку вулиці. Зазначив суду, що безпосереднім свідком подій 26.04.2014 року між обвинуваченою та потерпілою він не був та про її обставини йому не відомо.
Із показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що вона працює фельдшером Тетіївської ЦРЛ і 26.04.2014 року виїзджала на виклик в АДРЕСА_1 , який здійснила ОСОБА_4 . Приїхавши на виклик, вона побачила, що ОСОБА_10 сиділа на ганку в збудженому стані. Їй була надана перша медична допомога, вона скаржилася на біль в області грудної клітки і хребта, на біль в області голови дівчина не скаржилася. Жодних явних ознак побиття на її тілі виявлено не було. ОСОБА_4 також була в збудженому стані, яка на біль не скаржилася, за медичною допомогою не зверталася і видимих ушкоджень на тілі не мала. Обидві жінки від госпіталізації відмовилися.
Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він як працівник міліції виїзджав на виклик в АДРЕСА_1 26.04.2014 року та опитував учасників подій, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка повідомила йому та показала, що ОСОБА_4 вирвала їй волосся під час конфлікту з приводу користування дорогою.
Свідок ОСОБА_19 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду кримінального провадження. За згодою учасників судового розгляду, судом прийнято рішення про недоцільність повторного виклику даного свідка , яка не була безпосереднім свідком події кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснив суду, що він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_6 та безпосередньо оглядав її. Підтвердив свій висновок щодо ступеня тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, які могли утворитися від виривання волосся за допомогою великих зусиль, механізму і способу їх утворення. Вказав, що він був присутній під час проведення слідчого експерименту, під час якого потерпіла ОСОБА_6 детально розповіла та показала яким чином обвинувачена ОСОБА_4 вирвала волосся у неї на голові, що узгоджується із висновком, проведеної експертизи. Також він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_4 , за результатами якої у неї було виявлено декілька синців, від дії тупих предметів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я та виникли 26.04.2014 року. При огляді ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в ділянці голови та шиї виявлено не було.
Крім показань потерпілої та свідків винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема: заявою ОСОБА_6 від 29.04.2014 року, в якій вона просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень (Т.1а.с.-7 кримінального провадження); висновком судово-медичної експертизи № 47 від 30.04.2014 року відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в ділянці волосистої частини лоба у вигляді посттравматичної аллопеції ( виривання волосся) розміром 8,0 х 10,0 см., та в лівій тім`яній ділянці голови розміром 3,0 х 2,0 см., які виникли від виривання волосся рукою іншої людини, по часу утворення відповідають даті 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.22 ); протоколом проведення слідчого експерименту від 22 травня 2014 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_20 та фототаблиць до нього, із якого встановлено, що потерпіла розповіла та показала яким чином обвинувачена ОСОБА_4 вирвала їй волосся, а експерт підтвердив, що дані тілесні ушкодження у потерпілої виникли за обставин та в час, зазначені потерпілою ОСОБА_6 ( Т.1 а.с.-29-33); протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що поблизу будинку ОСОБА_4 проходить дорога, на частині якого розташований гараж ОСОБА_4 ( Т.1 а.с.-47-49); протоколом одночасного допиту осіб від 19.06.2014 року, із з якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 , підозрювана ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розповіли про обставини конфлікту 26.04.2014 року (Т.1 а.с.-69-76); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розповіли та показали яким чином обвинувачена ОСОБА_4 тримала за волосся потерпілу ОСОБА_6 під час конфлікту 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.- 77-82) ; фототаблицею на якій зафіксовано учасників конфлікту ОСОБА_9 , який розбирав каміння на дорозі в той час, коли ОСОБА_6 утримувала ОСОБА_4 у хвіртці (Т.1 а.с.-84); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідок ОСОБА_11 розповіла та показала як ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вели ОСОБА_4 до хвіртки, як ОСОБА_4 вхопила потерпілу за волосся, а остання оборонялася від неї, та як ОСОБА_9 розжимав пальці ОСОБА_4 , щоб вона відпустила волосся потерпілої, а також те, як її вдарила в обличчя ОСОБА_10 і як вона притиснула її до землі. ( Т.1 а.с.-85-90); висновком судово-медичної експертизи № 48 від 30.04.2014 року ОСОБА_4 , із якого встановлено, що при огляді ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: в області правого передпліччя по внутрішній поверхні виявлено синець округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 4,5 х3,5 см., в області правого стегна по зовнішній поверхні виявлено синець округлої форми розміром 5,0 х 4,0 см.жовто-фіолетового кольору, в ділянці правої гомілки по передній поверхні виявлено синець неправильної форми розміром 18,0 х 3,0 см, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я, які виникають при дії тупих предметів та по часу їх утворення відповідають даті травми 26.04.2014 року; актом обстеження земельної ділянки та прилеглої території АДРЕСА_1 від 11 серпня 2011 року та довідками Стадницької сільської ради № 105 від 29.04.2014 року та № 116 від 21.05.2014 року, із яких встановлено, що згідно генерального плану села Стадниця, що затверджений в 1968 році повз будинок ОСОБА_4 є проїзд до садибних ділянок та 7 земельних ділянок, а також те, що остання чинить перешкоди в русі транспорту громадян села по цьому проїзді для чого систематично складає каміння, забиває в дорогу залізні прути, влаштовує конфлікти ( Т.1 а.с.96-97,100), матеріалами цивільного позову з додатками, із якого вбачається, що потерпілій була завдана матеріальна шкода, пов`язана із лікуванням в результаті отриманих тілесних ушкоджень в розмірі 4517 грн. 50 коп. та моральна шкода ( Т.1 а.с.- 21-32);
Суд, оцінюючи докази у справі у їх сукупності, критично ставиться до показань обвинуваченої, в яких вона не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, посилаючись на те, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_9 її побили, визнає їх неправдивими, спрямованими на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , показаннями експерта ОСОБА_20 , висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що у неї з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 26.04.2014 року стався конфлікт, через користування дорогою, а також те, що потерпіла її утримувала, не випускаючи з двору, що підтверджується фототаблицею ( а.с.-84)
До тверджень обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 хтось інший міг нанести тілесні ушкодження, суд також ставиться критично, оскільки жодних конфліктів у потерпілої 26.04.2014 року крім як з ОСОБА_4 , не було. Крім того, в ході проведення слідчих експериментів потерпіла та свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 показали та розповіли як обвинувачена вирвала потерпілій волосся, що узгоджується із висновком судово-медичної експертизи № 47 від 30.04.2014 року, в якому також зазначено, що потерпіла сама собі таких тілесних ушкоджень нанести не могла. Наявність у обвинуваченої синця в області правого передпліччя узгоджується із поясненням свідка ОСОБА_9 про те, що він тримав своєю рукою обвинувачену ОСОБА_4 за праву руку і розжимав із силою її пальці, щоб вона відпустила волосся потерпілої.
Твердження обвинуваченої про те, що вона могла нанести потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження коли діяла в межах необхідної самооборони не заслуговують на увагу суду, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях статті 36 КК України .
Посилання обвинуваченої на те, що вона в результаті травми суглобу 1 пальця правої кисті не могла вирвати потерпілій волосся, суд також розцінює як обрану нею форму захисту, поскільки довідка видана їй 10 липня 2014 року і звільнення від важкої фізичної праці терміном на 6 місяців також із вказаної дати, тоді як конфлікт мав місце 26.04.2014 року.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і її дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисні дії, що виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, має на утриманні повнолітню хвору дочку, незадовільний стан здоров`я, що впливає на її майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі її вину обставини, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд не встановив.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою її визнано винною у виді обмеження волі строком на 1 рік, застосувавши до неї ст. 75 КК України, звільнивши її від відбуття даного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Вирішуючи питання заявленого по справі цивільного позову суд вважає, що він підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних міркувань.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
По справі встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 4517,50 грн. витрачених на лікування та моральну шкоду, яка виразилася в глибокій душевній травмі, психологічних стражданнях, вимушених змінах у її життєвих стосунках.
З урахуванням характеру, обсягу, тривалості душевних страждань, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану потерпілої ОСОБА_6 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи сімейний та матеріальний стан обвинуваченої, розмір моральної шкоди, заподіяної їй обвинуваченою, суд визначає в розмірі 3000 гривень, які слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 .
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_21 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку.
Цивільний позов задовольнити частково .
Стягнути із ОСОБА_4 , 1970 року народження, жительки АДРЕСА_1 ІПН № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 ,1968 року народження, жительки АДРЕСА_1 4517 (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) гривень 50 коп. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень як відшкодування моральної шкоди, а всього 7517 ( сім тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 50 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1