Справа № 11-162/12
Головуючий у 1 інстанції: Головатий В.Я.
Категорія: ч.1 ст.135; ч.1 ст.286
Доповідач: Валько Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року Колегія Суддів Судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого: Валько Н.М.

Суддів: Волинця М.М., Михалюка В.О.

З участю прокурора: Малиш Н.С.

підсудного -ОСОБА_1

захисника підсудного - адвоката
ОСОБА_2

представника потерпілого -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляцію
прокурора, що приймав участь у суді 1-ї
інстанції на постанову Галицького
районного суду м.Львова від 20 грудня 2011
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Галицького районного
суду м.Львова від 20 грудня 2011 року
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1 направлено прокурору м.Львова
для організації проведення
додаткового розслідування.

Приймаючи дане рішення, районний суд
виходив із того, що органу досудового
слідства при проведенні додаткового
розслідування необхідно провести
повторне відтворення обстановки та
обставин події з потерпілим ОСОБА_4 та
обов'язковою участю судово-медичного
експерта, призначити судово-медичну
експертизу з метою встановлення
механізму отриманого тілесного
ушкодження потерпілим та з'ясування
об'єктивної істини по справі.

Органами досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачується у тому, що він 09 травня
2011р. о 00.30 год. по вул.Винниченка біля
буд. № 12 в м.Львові, керуючи автомобілем
марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1, грубо
порушив вимоги розділу 1. п.1.5 (дії або
бездіяльність учасників дорожнього
руху не повинні створювати небезпеку
чи перешкоду для руху, загрожувати
життю чи здоров'ю громадян, завдавати
матеріальних збитків); розділу 12 п.12.3 (у
разі виникнення небезпеки для руху, яку
водій об'єктивно спроможний виявити,
він повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу); розділу 18 п.18.1
(водій транспортного засобу, що
наближається до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому
перебувають пішоходи, повинен зменшити
швидкість руху, а в разі потреби
зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам,
для яких може бути створена перешкода
або небезпека). У результаті
невиконання Правил Дорожнього Руху
України ОСОБА_1 вчинив наїзд на
пішохода ОСОБА_4, спричинивши йому
тілесні ушкодження і з місця події
поїхав.

У поданій апеляції прокурор, не
погоджуючись із постановленим
районним судом рішенням, вказує на те,
що, з його точки зору, постанова суду є
незаконною та необґрунтованою,
прийнята без з'ясування всіх обставин
справи. При цьому, покликається на те,
що судом, при скеруванні судового
доручення в порядку ст.315-1 КПК України
щодо проведення відтворення
обстановки та обставин події, жодної
інформації щодо мети проведення такого
відтворення, його змісту та способів, а
також матеріалів кримінальної справи,
органу досудового слідства надане не
було. Крім цього, зазначає, що вказівка
суду про призначення судово-медичної
експертизи, була виконана ще на стадії
досудового слідства, а питання, що
виникли у ході судового слідства
стосовно механізму первинного
контактування транспортного засобу та
пішохода, на думку прокурора, підлягали
усуненню шляхом допиту
судово-медичного експерта, а, за
наявності підстав, призначення та
проведення комплексної
судово-медичної,
медико-криміналістичної та
транспортно-трасологічної експертизи.
Вказує апелянт і на те, що водій ОСОБА_1,
внаслідок порушення вимог п.18.1 ПДР
України, сам створив небезпеку для руху
пішохода, який знаходився на
пішохідному переході та мав пріоритет
в русі, у зв'язку з чим, з точки зору
прокурора, дослідження поведінки
пішохода, який перебуває на
пішохідному переході, втрачає
технічний зміст. Просить постанову
суду скасувати та направити
кримінальну справу на новий судовий
розгляд в суд 1-ї інстанції.

У поданих запереченнях адвокат ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_1 вказує на те, що, на
його думку, доводи, викладені в
апеляції прокурора, є надуманими і
безпідставними, а постанова суду -
законна і обґрунтована, та така, що
підлягає залишенню без змін. При цьому,
покликається на те, що наведені в
апеляції аргументи є однобічними і
необ'єктивними, досудове розслідування
проведено упереджено, з боку слідчого
мало місце очевидне притягнення
завідомо невинного до кримінальної
відповідальності. Крім цього, зазначає,
що і слідчим, і прокурором, не беруться
до уваги реальні обставини, і
акцентується увага лише на тих
обставинах, що доводять винність водія
у порушенні правил дорожнього руху та
одночасно без належного дослідження
залишається відеозапис з камери №13,
котрий вказує на протиправну поведінку
потерпілого, чим, на думку адвоката,
надається перевага лише тим доказам, що
обґрунтовують позицію сторони
обвинувачення.

Заслухавши доповідача, міркування
прокурора на підтримку поданої
апеляції, адвоката ОСОБА_2 та
підсудного ОСОБА_1, які заперечили
подану прокурором апеляцію, вважають
рішення суду законним і обгрунтованим,
просять залишити його без змін, а
подану апеляцію без задоволення,
представника потерпілого -ОСОБА_3, який
підтримав апеляцію прокурора, вважає
рішення суду незаконним, порушуючим
права його довірителя, вивчивши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляції, Колегія Суддів вважає,
що апеляція підлягає до задоволення з
наступних підстав.

За змістом ст. 281 КПК України,
повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового
розгляду справи допускається лише з
мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства і лише тоді, коли
ця неповнота або неправильність
досудового слідства не може бути
усунута в судовому засіданні.

Колегія Суддів вважає, що за
обставин, коли суд має змогу усунути
виявлені ним недоліки досудового
слідства під час судового розгляду
справи шляхом більш ретельного допиту
підсудного, потерпілого, свідків,
допиту експерта, витребування
документів, вчинення інших
процесуальних дій -направлення справи
на додаткове розслідування є
неприпустимим.

Відповідно до постанови Галицького
районного суду м.Львова від 20 грудня 2011
року про скерування кримінальної
справи на додаткове розслідування
судом надано вказівки, необхідні до
виконання у ході додаткового
розслідування, а саме: проведення
відтворення обстановки та обставин
події з потерпілим ОСОБА_4 та
обов'язковою участю судово-медичного
експерта, а також призначення
судово-медичної експертизи з метою
встановлення механізму отриманого
тілесного ушкодження потерпілим та
з'ясування об'єктивної істини по
справі.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ще у ході досудового слідства
по справі проведено судово-медичну
експертизу (а.с.36-38), результати якої
вказали на те, що у гр-на ОСОБА_4 був
закритий перелом правої
великогомілкової кістки з
крововиливом в колінний суглоб.
Вказана травма заподіяна тупим
предметом, можливо наступаючою
частиною рухомого автомобіля по правій
стороні тіла гр-на ОСОБА_4 в момент, коли
він знаходився у вертикальному чи
близькому до нього положенні. Травма
викликала тривалий розлад функції
правої ноги і за цією ознакою
відноситься до тілесного ушкодження
середньої тяжкості.

Відтак, дана вказівка суду виконана ще
на стадії досудового слідства, а
питання, що виникли у ході судового
слідства стосовно механізму
первинного контактування
транспортного засобу та пішохода,
підлягали усуненню шляхом допиту
судово-медичного експерта, а, у разі
необхідності - призначення додаткової
експертизи, яка б дала відповідь на
питання, що стоять перед судом.
Наведеного судом першої інстанції при
прийнятті рішення по справі враховано
не було.

Крім викладеного, судом при прийнятті
рішення про скерування кримінальної
справи на додаткове розслідування не
враховано й здобуті у ході досудового
слідства дані, на яких грунтується
обвинувачення.

Поза увагою суду при скеруванні даної
кримінальної справи для проведення
додаткового розслідування були і
результати проведеної
судово-автотехнічної експертизи (
висновок №1/253 від 27 травня 2011 року
а.с.57-59 ), яким встановлено, що причиною
настання даної ДТП стала
невідповідність дій водія ОСОБА_1
технічним вимогам п.п. 12.3, 18.1 чинних
Правил дорожнього руху України.
Експерт категорично ствердив і те, що
при швидкості руху автомобіля
«Mercedes»р.н. НОМЕР_1 в 20 км/год. водій
ОСОБА_1 мав технічну можливість
уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4
шляхом застосування своєчасного
екстреного гальмування з моменту
виникнення небезпеки для руху; з
технічної точки зору, при заданих
слідством вихідних даних, причиною
настання даної пригоди стали не
відповідаючі технічним вимогам п.
п.12.3 та 18.1 Правил Дорожнього Руху

України дії водія ОСОБА_1

Крім цього, Колегія Суддів вважає за
необхідне вказати і на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у
ній (а.с.206-207) є наявними два протоколи
судового засідання від 20 грудня 2011
року, підписані головуючим і
секретарем, один із яких містить
рукописні виправлення. Наведене на
думку Колегії Суддів суперечить
вимогам чинного КПК України.

Крім цього, як вбачається із вступної
частини оскаржуваної постанови суду,
судом 1-ї інстанції вказано на те, що
ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.286 та ч.2
ст.135 КК України (а.с.208). Однак, як
свідчать матеріали обвинувального
висновку по даній справі (а.с.104-108) та
зміст постанови попереднього розгляду
Галицького районного суду м.Львова від
29 червня 2011 року (а.с.113), до Галицького
районного суду м.Львова кримінальна
справа відносно ОСОБА_1 надійшла за ч.1
ст.286 та за ч.1 ст.135 КК України, а не за ч.2
ст.135 КК України, яка передбачає
відповідальність за вчинення злочину,
пов'язаного із залишенням у небезпеці
матірю своєї новонародженої дитини.

З урахуванням викладеного, Колегія
Суддів вважає, що районний суд прийшов
до помилкового переконання щодо
необхідності за даних обставин
направлення вказаної кримінальної
справи для проведення додаткового
розслідування, допустивши такі
порушення вимог чинного КПК України,
які перешкодили йому повно та всебічно
розглянути справу і постановити
законне, обґрунтоване і справедливе
рішення.

У зв'язку із наведеним, постанова суду
підлягає скасуванню, а справа -
скеруванню на новий судовий розгляд в
той же суд, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 362; 366; 367; 370 КПК України,
Колегія Суддів

УХВАЛИЛА:

апеляцію прокурора, що приймав участь у
розгляді справи судом 1-ї інстанції на
постанову Галицького районного суду
м.Львова від 20 грудня 2011 року
задоволити.

Постанову Галицького районного суду
м.Львова від 20 грудня 2011 року, якою
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1 за ч.1 ст.286; ч.1 ст.135 КК України
направлено прокурору м.Львова для
організації проведення додаткового
розслідування -скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд в
той же суд, в іншому складі суду.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті
у єдиному примірнику.

С У Д Д І:

Н.М.Валько М.М.Волинець В.О.Михалюк