Справа № 745/130/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/476/2015
Категорія - ст. 187 ч.4 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/476/2015 р. за апеляційними скаргами прокурора Сосницького району ОСОБА_10 , захисника, адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рудня Сосницького району Чернігівської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимий, останній раз 16.05.2007 року Менським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, судимість не знята та не погашена,

- визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень з призначенням покарання:

- за ст. 121 ч.2 КК України 8 /вісім/ років позбавлення волі;

- за ст. 187 ч.4 КК України 11 /одинадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ст. 263 ч.2 КК України 2 /два/ роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 11 /одинадцяти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з 24 листопада 2014 року, з часу затримання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 2096 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 491 грн. 40 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2014 року близько 21 год. ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 , де перебуваючи проти волі ОСОБА_12 в приміщенні веранди будинку з метою заволодіння чужим майном - грошима ОСОБА_12 , здійснив на нього напад, в ході якого умисно, з метою подолання опору з боку ОСОБА_12 та отримання доступу до житлового приміщення будинку та матеріальних цінностей, належних ОСОБА_12 , раптово умисно завдав останньому декількох ударів руками в голову, чим зумовив втрату свідомості ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_8 безперешкодно пройшов до приміщення кухні даного будинку, де на підвіконні знайшов гаманець з грошима у сумі 855 грн., що належали ОСОБА_12 , якими незаконно заволодів.

В результаті умисно нанесених ударів в ході вчиненого нападу ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді травми носа з множинними переломами кісток та хрящів та руйнуванням судинних сплетінь, черепно-мозкової травми, що супроводжувалась синцем лівої скроневої ділянки, правої тімяно-потиличної ділянки, лівої вушної раковини, на внутрішній поверхні верхньої губи з забійною раною даної ділянки, на внутрішній поверхні нижньої губи, рани верхівки язика, садна лівої сосковидної ділянки, які у поєднанні з вищевказаною травмою носа стали причиною втрати свідомості потерпілим як основної умови до аспірації крові, та у відповідності до висновку експерта № 216 від 23.12.2014 року мають в комплексі ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від механічної асфіксії через аспірацію кров`ю.

Крім того, 23 листопада 2014 року в ході вчинення нападу на ОСОБА_12 , в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 незаконно заволодів багнетом 6,5мм. магазинної гвинтівки системи «Арісака» зразка 1897 року, виготовленим заводським способом, який згідно висновку експерта № 25 від 26.11.2014 року, є бойовою клинковою зброєю колючо-ріжучої дії і який 23 листопада 2014 року в період з 21 по 23 годину ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно, не маючи відповідного дозволу на право зберігання та носіння холодної зброї, переносив при собі під верхнім одягом.

В апеляційній скарзі прокурор Сосницького району, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікації дій, ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: за ст. 121 ч.2 КК України 10 років позбавлення волі; за ст. 187 ч.4 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ст. 263 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Вказує, що обставин, які пом`якшують покарання у вчиненні злочинів, передбачених ст.121 ч.2, ст. 187 ч.4 КК України, не встановлено, є лише обставини, які обтяжують покарання. Також суд неправомірно зазначив таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч.2 КК України, оскільки післякримінальна поведінка обвинуваченого не є позитивною та не свідчить про усвідомлення протиправності вчиненого ним діяння, тому призначене йому покарання за даною статтею є м`яким. В судовому засіданні обвинувачений намагався ввести в оману суд, надаючи неправдиві показання, не вибачився перед потерпілою, не відшкодував заподіяні збитки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 ставить питання про часткове скасування вироку, ухвалення нового вироку, за яким просить визнати винним ОСОБА_8 за ч.2 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 3 місяців арешту, звільнивши з-під варти; за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України просить виправдати та відмовити в задоволенні цивільного позову. Вважає, що обвинувачення за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України побудоване на припущеннях, є формальним та необґрунтованим. В показаннях жодного із свідків, допитаних в суді першої інстанції, не міститься ніяких доказів вини обвинуваченого, вони лише підтвердили його власні показання щодо вживання спиртних напоїв та перебування в клубі, у барі. Його показання не були спростовані і іншими доказами, на які посилається суд. Також зазначає, що покарання за ч.2 ст.263 КК України є занадто суворим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції згідно ч.2 ст.9 КПК України. Зазначає, що він не вчиняв злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України, його вина не доведена, винним себе не визнає. Вказує, що свідок ОСОБА_13 давав показання під тиском працівників слідчих органів. Також його невиновність підтверджують висновки експертів, дані протоколів огляду місця події. Згідно висновків експертів у потерпілого були виявлені легкі тілесні ушкодження /т.1 а.п.217-221/, які він отримав зранку і тоді кров потерпілого потрапила йому на одяг, що може підтвердити його неповнолітній племінник ОСОБА_14 ; на речових доказах не знайдено відбитків його пальців; не доведено, що він наносив удари потерпілому. Ніякою довідкою не підтверджено наявність грошей у гаманці потерпілого.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника та обвинуваченого потерпіла ОСОБА_7 вказує, що суд першої інстанції дослідив та оцінив всі докази в сукупності, зіставив показання свідків, які підтверджують скоєння злочину обвинуваченим. Наполягає на тому, що під час допиту свідків на них жодним чином тиску не чинилось ні колегією суддів, ні прокурором. Пояснення ОСОБА_8 щодо походження плям крові ОСОБА_12 на його одязі та про відсутність грошей у гаманці, є неспроможними, бо спростовуються його показанням на допитах та матеріалами справи. Просить апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 , які просили повністю задовольнити їхні апеляційні скарги та відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувавши вирок суду, з ухваленням нового вироку, з призначенням ОСОБА_8 покарання в сукупності за ст. 121 ч.2, 187 ч.4, 263 ч.2 КК України, остаточно - 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, заперечує проти апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, пояснення потерпілої ОСОБА_15 , яка заперечує проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та погоджується з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_8 в межах апеляційних скарг у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.4 ст.187 КК України не визнав, за ч.2 ст.263 КК України вину визнав та щиро розкаявся. Цивільний позов не визнав.

При цьому у суді першої інстанції він показав, що 23 листопада 2014 року сусід-потерпілий ОСОБА_12 приходив до нього зранку, намагався спіймати свого півня, тоді і упав та подряпав ліву руку, розбив носа, і у такий спосіб кров ОСОБА_12 потрапила на його, ОСОБА_16 , одяг на коліно джинсів та рукав камуфляжної куртки. Він провів ОСОБА_12 додому, де той подарував йому штик-ніж. Не заперечував, що протягом дня вживав алкогольні напої із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Близько 20 год. пішов у сільський клуб, там вживав алкогольні напої з ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 ; близько 21 год. пішов додому зарядити телефон; близько 22 год. взяв з дому власні гроші у сумі орієнтовно 5250 грн., штик-ніж та повернувся в клуб, де демонстрував штик-ніж присутнім. Близько 24 год. з ОСОБА_13 та ОСОБА_19 на таксі поїхали в с. Рудня в бар «Перлина Полісся», де за його кошти вживали спиртні напої протягом 2-3 годин. Про смерть ОСОБА_12 дізнався зранку від сестри по телефону.

В апеляційному суді ОСОБА_8 уточнив, що до нього додому ОСОБА_20 близько 09 години ранку, упав у дворі, розбив ніс і заляпав його кров`ю. Переодягався дома, залишив цей одяг, і пішов у клуб, хвастався ножем. Визнає вину тільки за ст. 263 ч. 2 КК України. Вчинення інших злочинів проти потерпілого заперечує.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчинених злочинах, передбачених ст. 121 ч.2, 187 ч.4 КК України, вина ОСОБА_8 у повному обсязі доводиться сукупністю достатніх, допустимих та достовірних доказів, зібраних та досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що про смерть свого батька, ОСОБА_12 , повідомили її чоловіку вранці 24 листопада 2014 року. У батька вдома було близько трьох тисяч гривень. Він завжди зачинявся у будинку, то найвірогідніше, що двері нападнику відчинив він сам. ОСОБА_8 вперше побачила навесні 2014 року, коли той допомагав батьку саджати картоплю. Живність із двору батько не випускав.

Свідок ОСОБА_13 показав, що 23 листопада 2014 року близько 20 год. зустрів ОСОБА_8 у сільському клубі, де той з ОСОБА_18 розпивав пиво. Орієнтовно о 21 год. ОСОБА_8 відлучався з клубу. Одягнутий він був у бушлат та джинси. Коли повернувся, на штанах з`явилася пляма. З клубу ОСОБА_8 відлучався ще раз хвилин на 20, а повернувся вже у іншому одязі - шкіряній куртці та других джинсах. У клубі він / ОСОБА_16 / говорив, що „йому кінець і що гуляє він в останній раз, і на його пропозицію їздили у с. Рудня в бар « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де за його рахунок він, ОСОБА_21 та ОСОБА_19 вживали спиртні напої приблизно до 03 год. ранку. ОСОБА_8 так пригощав їх уперше, у нього було приблизно 1000 грн. купюрами по 100 грн.

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 показали, що 23 листопада 2014 року близько 20 год. разом з ОСОБА_8 у сільському клубі вживали горілку. ОСОБА_8 відлучався із клубу, коли повернувся, демонстрував у клубі штик-ніж та гроші; звідки їх взяв, не говорив. Потім разом на таксі поїхали в с. Рудня в бар «Перлина Полісся», де за рахунок ОСОБА_8 вживали спиртні напої. ОСОБА_8 в той вечір прощався з ними та говорив, що вони більше не побачаться.

З показань свідка ОСОБА_22 , завідуючого сільським клубом, доводиться, що 23 листопада 2014 року, коли близько 19 год. він відчинив клуб, то поряд напідпитку вже знаходились ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , одягнений у бушлат. З клубу ОСОБА_8 пішов близько 20 год., а повернувся близько 22 год. вже перевдягнений у чорну куртку. Показував у клубі штик-ніж, але де взяв, не говорив; показував також гроші купюрами по 20 та 50 грн. у великій кількості. Він забрав у ОСОБА_8 штик-ніж, і ОСОБА_16 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 поїхали у бар у с. Рудню.

З показань свідка ОСОБА_18 , чоловіка сестри ОСОБА_8 , доводиться, що 23 листопада 2014 року орієнтовно з 15 до 19 год. він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_17 розпивали спиртні напої вдома та біля магазину, а близько 19 год. пішли до сільського клубу, де розпивали пиво. Близько 20 год. він пішов додому, а за ним хвилин через 15 повернувся ОСОБА_8 , але через 3-5 хвилин пішов.

Свідок ОСОБА_25 , сестра ОСОБА_8 , підтвердила, що 23 листопада 2014 року близько 08 год. ранку принесла сусіду ОСОБА_26 сніданок, потім весь день вдома була відсутня. Зранку 24 листопада 2014 року побачила, що у ОСОБА_26 не горить світло та не топиться, пішла до нього - ОСОБА_26 лежав у веранді, вкритий плащем, відкривши який побачила, що він синій; одразу викликала міліцію та медика.

З показань свідка ОСОБА_27 , таксиста, вбачається, що близько 6 місяців тому, восени, він відвозив ОСОБА_8 із трьома хлопцями із с. Хлоп`яники у с. Авдіївку за пивом, а потім до с. Рудня до місцевого бару. ОСОБА_8 розрахувався з ним, замість 180 грн. сплатив 200 грн. та дав 50 грн. „на чай.

Свідок ОСОБА_28 , листоноша, показала, що 15.11.2014 року приносила пенсію ОСОБА_26 , приблизно 1600-1700 грн..

Свідок ОСОБА_29 показав, що останній раз обвинувачений приходив до нього взимку з якимось хлопцем близько 24 години, разом вживали горілку протягом 1,5-2 годин, таке сталося вперше.

Виновність ОСОБА_8 у повному обсязі також підтверджується іншими доказами по справі, які суд належним чином дослідив, докладно та послідовно виклав у вироку, і які узгоджуються між собою та з іншими доказами:

- даними протоколів огляду місця події від 24.11.2014 року та фототаблиць до них /т.1 а.п.87-100, 104-107, 109-111, 112-115/ щодо виявлення та вилучення під час огляду домоволодіння АДРЕСА_2 зимової камуфляжної куртки, джинсових штанів, належних ОСОБА_8 , зі слідами речовини бурого кольору, та штик-ножа в приміщенні сільського клубу;

- висновком експерта № 276 від 23.12.2014 року /т.1 а.п.243-247/ про те, що походження антигену Н в слідах на куртці (об. № 1, 2) не виключається і від домішку крові від особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, яким міг бути потерпілий ОСОБА_30 ;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 02.12.2014 року та ілюстративної таблиці до нього /т.1 а.п.212-214/ про впізнання серед інших речей багнет-ножа 6,5-мм магазинної гвинтівки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який згідно висновку експерта № 25 від 26.11.2014 року та ілюстративних таблиць до нього /т.1 а.п.235-239/, є холодною зброєю та являється бойовою, клинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії, а саме багнетом 6,5-мм магазинної гвинтівки системи «Арісака», зразка 1897 р. (Японія);

- висновками експертів № 216 від 23.12.2014 року /т.1 а.п.217-221/ та №30 від 12.02.2015 року /т.1 а.п.261-263/ про те, що смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 в проміжок часу між 18 та 24 годинами від механічної асфіксії через аспірацію кров`ю. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 , у вигляді черепно-мозкової травми, що супроводжувалась синцем лівої скроневої ділянки, правої тім`яно-потиличної ділянки, лівої вушної раковини, на внутрішній поверхні верхньої губи з забійною раною даної ділянки, на внутрішній поверхні нижньої губи, рани верхівки язика, садна лівої сосковидної ділянки; та в поєднанні з травмою носа з множинними переломами кісток та хрящів та руйнуванням судинних сплетінь, стали причиною втрати свідомості потерпілого як основної умови до аспірації крові в даному випадку, і мають в комплексі ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя як такі, що «в клінічному перебігу без надання медичної допомоги закінчились смертю» внаслідок масивної носової кровотечі та на фоні втрати свідомості, та могли утворитись від дії тупих предметів незадовго до смерті потерпілого, в тому числі від нанесення ударів Виявлений комплекс тілесних ушкоджень має прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Крім того, виявлені ушкодження у вигляді різаної рани нижньої третини шиї зліва, що могла утворитись від дії предмету, що має ріжучу поверхню та має ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження ОСОБА_12 мають прижиттєвий характер, виявлені ознаки не менше п`яти травматичних впливів в ділянку голови. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитись внаслідок «падіння останнього з висоти власного зросту на тверду поверхню з наданням додаткового прискорення сторонньою особою і без такого». Після отримання всього комплексу тілесних ушкоджень від початку розвитку механічної асфіксії через аспірацію кров`ю потерпілий міг жити на протязі 5-7 хвилин, знаходився в небезпечному для життя стані внаслідок розвитку аспірації крові в дихальні шляхи та розвитку механічної асфіксії на фоні втрати свідомості.

Згідно акту (висновку) судово-психіатричної експертизи № 3 від 30.12.2014 року /т.1 а.п.250-252/, ОСОБА_8 є осудним, у нього має місце специфічний розлад особистості (F60.8 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду), в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, але за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні докази по справі, дав їм вірну правову оцінку, та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 121 ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого; за ст.187 ч.4 КК України як розбій, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ст. 263 ч.2 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Суд першої інстанції належно, критично поставився до показань обвинуваченого щодо непричетності його до вчинення злочинів за ст.ст. 121 ч. 2 та 187 ч. 4 КК України, вірно вказавши, що такі його показання є версією захисту, є неспроможними, бо спростовуються послідовними, логічними показаннями свідків, які узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, з чим колегія суддів погоджується.

Твердження захисника про те, що обвинувачення за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України побудоване на припущеннях, є формальним і необґрунтованим, не заслуговують на увагу, бо виновність ОСОБА_8 доведена показаннями свідків, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, іншими фактичними даними, отриманими у передбаченому КПК порядку, - висновками експертів, протоколами огляду місця події, досліджених в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та підтверджують вчинення злочинів обвинуваченим.

Доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_13 давав показання під тиском працівників слідчих органів, спростовуються аудіозаписом судового засідання, згідно якого він не заявляв про тиск на нього з боку працівників досудового розслідування.

Посилання обвинуваченого на те, що згідно висновку експерта № 216 /т.1 а.п.217-221/ у потерпілого виявлені легкі тілесні ушкодження, дійсно підтверджуються даним висновком експерта, але в сукупності це не впливає на обставини події, бо згідно даного висновку експерта № 216 від 23.12.2014 року у потерпілого на тілі виявлені також інші тілесні ушкодження, які мають в комплексі ознаки тяжких тілесних ушкоджень та могли утворитись від дії тупих предметів незадовго до смерті потерпілого, в тому числі від нанесення ударів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому у максимальному розмірі, наслідки вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його минулу судимість, яка не знята та не погашена, відсутність на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Сосницької ЦРЛ; висновки акту судово-психіатричної експертизи № 4 від 30.12.2014 року щодо наявності у ОСОБА_8 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками (F10.1 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду), але протиалкогольне лікування йому не показане; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, рецидив злочинів, обставини, що пом`якшують покарання за ч.2 ст.263 КК України щире каяття у скоєному злочині.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам закону, обставинам кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому твердження прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості безпідставні.

Щодо вирішення питання цивільного позову потерпілої, суд першої інстанції прийняв вірне рішення, з чим колегія суддів також погоджується.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Сосницького району ОСОБА_10 , захисника, адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

На судові рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4