Справа №531/2242/14-к
Провадження №1-кп/531/14/15
В И Р О К

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорове, Слов`янського району, Донецької області, українця, громадянина України, розлученого, освіта середня, пенсіонера, раніше судимого: 27.12.2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, штраф сплачено 05 січня 2015 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 11 листопада 2014 року, близько 17 години, перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає, затіяв сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 через те, що остання палила листя на подвір`ї господарства, в ході якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, не втримавши свої емоції, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 один удар дерев`яним молотком в потиличну ділянку голови зліва та один удар дерев`яним молотком в область лівого ліктьового суглоба, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого кураєвого перелому зовнішнього мищелка лівої плечової кістки, забитої рани в ділянці лівого ліктьового суглоба з переходом на передпліччя, забитої рани в тім`яно-потиличній ділянці голови зліва та струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно 11 листопада 2014 року, він, перебуваючи на території свого господарства по АДРЕСА_1 , в результаті сварки з ОСОБА_6 , вдарив останню дерев`яним молотком по потилиці та по лівому ліктю, чим спричинив їй тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаюється, потерпілій відшкодував 500 грн.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, крім показів самого обвинуваченого, підтверджується показами потерпілої.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 11 листопада 2014 року, вона перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 та палила сміття на городі та в садку. Коли побачила обвинуваченого, то останній заливав водою вогнище. На її запитання «Чому він це робить?», обвинувачений відповів, що «Так надо». Коли потерпіла поверталась з городу, ОСОБА_4 підійшов до неї та вдарив її дерев`яним молотком по голові, від чого потерпіла впала та, напевно, втратила свідомість, а коли отямилась, то в неї боліла голова та лікоть. Обвинувачений відшкодував їй 500 грн. Просить призначити ОСОБА_4 покарання умовне.

Також вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

· витягом з кримінального провадження №80000821;

· протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.11.2014 року;

· висновком експерта №187 від 14.11.2014 року, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого кураєвого перелому зовнішнього мищелка лівої плечової кістки, забитої рани в ділянці лівого ліктьового суглоба з переходом на передпліччя, забитої рани в тім`яно-потиличній ділянці голови зліва та струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Як обставину, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікарів психіатра та нарколога; раніше судимий 27.12.2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, штраф сплачено 05.01.2015 року; позитивну характеристику за місцем проживання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речовий доказ дерев`яний молоток, який переданий на відповідальне збереження ОСОБА_4 , конфіскувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя