АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3659/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/234/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.402 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, займаючого посаду кулеметника стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони в/ч пп НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України (в редакції Закону 2001 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами наказів, всупереч вимог ст.ст.11,30,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати наказ командира військової частини і те, що відданий наказ є законним, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати наказ командира щодо вибуття до пункту виконання військовою частиною пп НОМЕР_1 завдань за призначенням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, у категоричній формі, будучи ознайомленим 04.08.2014 року із законним наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 01.08.2014 року №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокацій в район виконання завдань за призначенням», 08.08.2014 року близько 11.00 год., перебуваючи у приміщенні службового кабінету військової частини пп НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 , під час бесіди із військовослужбовцем ТОВК підполковником ОСОБА_8 усно, та письмово, шляхом власноручно написання рапорту військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився виконати наказ командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 01.08.2014 року №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокацій в район виконання завдань за призначенням», та в подальшому, без поважних причин, до нового місця служби не вибув.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Свої доводи мотивує тим, що суд, призначаючи покарання не в достатній мірі врахував особу винного, відсутність судимостей, причини вчинення кримінального правопорушення.

Також, звертає увагу на те, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, жодної шкоди не було завдано, а потерпілі відсутні.

В запереченні до апеляційної скарги старший прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_9 зазначає, що вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , передбачене ч. 1 ст. 402 КК України має підвищену суспільну небезпеку.

Вказує, що жодних активних дій ОСОБА_6 для розкриття кримінального правопорушення не вживав, а надання свідчень у цьому кримінальному провадженні, якими він конкретизує встановлені слідством обставини, не розцінюються стороною державного обвинувачення як активне сприяння розкриттю злочину.

Також, просить відмовити в задоволені апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та залишити в силі вирок Тернопільського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам провадження, є обґрунтованим і в апеляції не оскаржується.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 , то вирішення судом першої інстанції цього питання відповідає положенням, передбаченим ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який в силу ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи, особу винного, що позитивно характеризується, вперше притягається до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують покарання, до якої суд відніс повне визнання вини.

Водночас суд врахував і те, що обставини, які б обтяжували покарання відсутні.

На підставі аналізу цих даних суд підставно прийшов до переконання про призначення ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення міри покарання в виді позбавлення волі, яку визначив у розмірі, наближеному до мінімального.

На думку колегії суддів призначена ОСОБА_6 міра покарання є законною та справедливою і відповідає вчиненому ним правопорушенню та даним про його особу.

Тому підстав змінювати йому це покарання та зменшувати міру покарання, як про просить ОСОБА_6 в апеляції, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим - протягом того ж строку з моменту отримання ним її копії.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2