АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/981/14-кГоловуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/28/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.345 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

при секретарі - ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Згідно до п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_12 покладено відповідні обов`язки.

Також даним вироком щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не судимого у силу ст.89 КК України, -

застосовано п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, а кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України провадженням закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -

застосовано п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, а кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України провадженням закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Криве Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , мешканця АДРЕСА_5 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не судимого у силу ст.89 КК України, -

застосовано п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, а кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України провадженням закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_6 , мешканця АДРЕСА_5 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, інваліда 3 групи, раніше не судимого, -

застосовано п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, а кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України провадженням закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не обирався.

Цивільний позов, заявлений в інтересах держави прокурором Тернопільської області, судом задоволено повністю, і стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 1685 грн. 46 коп. на користь Підволочиського районного бюджету, за понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого ОСОБА_13 .

Також судом ухвалено стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 процесуальні витрати у рівних частках по 245 грн. 96 коп. з кожного на користь держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 07 березня 2014 року приблизно о 21 год. ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа чоловічої статі, одягнена в маску і захисний бронежилет, достовірно знаючи про те, що начальник ВДАІ Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області капітан міліції ОСОБА_14 та інспектор ВДАІ Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області старший лейтенант міліції ОСОБА_13 є працівниками правоохоронного органу, а також усвідомлюючи, що вони знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, прийшли до місця несення ними служби на дорогу у АДРЕСА_7 , де обступили стоячого на дорозі ОСОБА_14 і стали в грубій формі вимагати щоб він покинув місце несення служби та шарпати його за формений одяг.

При цьому, невстановлена особа в масці та одягнена у бронежилет, нанесла ОСОБА_14 один удар у потиличну ділянку голови предметом, зовні схожим на гумовий кийок ПР 73, завдавши останньому фізичного болю. Від даного удару ОСОБА_14 впав коліньми на асфальтне покриття дороги і руками став прикривати голову.

У цей час, усвідомлюючи характер своїх дій, контролюючи їх, адекватно усвідомлюючи причинно-наслідковий зв`язок між своїми діями та наслідками, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, ОСОБА_7 дерев`яною палицею, котру мав з собою, наніс ОСОБА_14 один удар по кисті правої руки і один удар по мізинному пальцю правої руки, чим завдав йому фізичного болю, а ОСОБА_10 наніс ОСОБА_14 декілька ударів дерев`яною палицею, котру мав з собою, в область спини, чим також завдав останньому фізичного болю. Водночас, ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 також нанесли ОСОБА_14 по декілька ударів дерев`яними палицями, руками і ногами в різні частини тіла.

Побачивши скоєні вказаними особами протиправні дії стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_13 підійшов до нього та намагався припинити кримінальне правопорушення. В цей час, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 припинили наносити удари ОСОБА_14 і стали своїми тілами відтісняти ОСОБА_13 від останнього, при цьому, усвідомлюючи характер своїх дій, контролюючи їх, адекватно усвідомлюючи причинно-наслідковий зв`язок між своїми діями та наслідками, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, умисно нанесли йому кожний по одному удару кулаком в ліву тім`яно-потиличну ділянку голови, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 фізичного болю і спричинили легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я, а виявлена у потерпілого ОСОБА_14 травма голови належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї старший прокурор відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених, просить даний вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і ухвалити новий вирок, яким визнати:

- ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити від відбування призначеного покарання;
- ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити від відбування призначеного покарання;
- ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити від відбування призначеного покарання;
- ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити від відбування призначеного покарання.
Звертає увагу на те, що суд, у мотивувальній частині вироку, визнав обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, однак, в резолютивній частині вироку не вказав про це і, у порушення норм кримінального та кримінального процесуального закону, не визначивши вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченим, звільнив від його відбування на підставі Закону України Про амністію у 2014 році, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також, на його думку, суд помилково закрив кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 керуючись п.4 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки підстава для такого закриття набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, відсутня, а звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році не дає такої можливості.
Вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_12 ніким не оскаржено.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та доповнення до неї і, з викладених у них підстав, просить оскаржуваний вирок скасувати, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначити їм покарання у виді 3 років позбавлення волі кожному, і на підставі п.п. в, г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити останніх від відбування призначеного покарання, думку захисника ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про підставність поданої прокурором апеляційної скарги, та просять на підставі п.п. в, г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити їх від відбування призначеного покарання перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і правильність кваліфікації їхніх дій ніким не оспорюється, а тому, згідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, згідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Як убачається з вироку, а саме його мотивувальної частини, суд першої інстанції визнав обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, однак, в резолютивній частині вироку не вказав про це і, в порушення норм кримінального та кримінального процесуального закону, не визначивши вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченим, звільнив від його відбування на підставі Закону України Про амністію у 2014 році, чим на думку колегії суддів допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково закрив кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 керуючись п.4 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки підстава для такого закриття набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, відсутня, а звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році не дає такої можливості.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню (п.2 ст.413 КПК України), і необґрунтовано закрив кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.
Згідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині їх звільнення від не призначеного покарання у зв`язку з амністією підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, наслідки, що наступили заподіяння шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання і реєстрації (а.к.п.277), відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

З урахуванням фактичних обставин провадження, а також зважаючи на позицію потерпілих щодо призначення покарання (а.к.п. 72, 82), колегія суддів приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, наслідки, що наступили заподіяння шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання і реєстрації (а.к.п.276), відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

З урахуванням фактичних обставин провадження, а також зважаючи на позицію потерпілих щодо призначення покарання (а.к.п. 72, 82), колегія суддів приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, наслідки, що наступили заподіяння шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання і реєстрації (а.к.п.275), відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

З урахуванням фактичних обставин провадження, а також зважаючи на позицію потерпілих щодо призначення покарання (а.к.п. 72, 82), колегія суддів приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, наслідки, що наступили заподіяння шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є немолодого віку, являється інвалідом 3 групи (а.к.п.208), позитивно характеризується за місцем проживання і реєстрації (а.к.п.274), відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

З урахуванням фактичних обставин провадження, а також зважаючи на позицію потерпілих щодо призначення покарання (а.к.п. 72, 82), колегія суддів приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

На думку колегії суддів, призначене покарання матиме й превентивне значення як для самих обвинувачених, так і для інших осіб.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявили усні клопотання, згідно яких просять звільнити їх від відбування призначеного покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році.

Відповідно до п.п. в, г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року №1185-VII (із змінами і доповненнями), звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи не позбавлені батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, і особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Згідно свідоцтв про народження:

- від 22 липня 1999 року, виданого Кривенською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області та від 17 січня 2005 року, виданого Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є обвинувачений ОСОБА_7 (а.к.п. 223-224).

- від 05 серпня 2008 року, виданого Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є обвинувачений ОСОБА_8 (а.к.п.216).

- від 25 липня 2000 року, виданого Новосілківсьою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області та від 10 лютого 2005 року, виданого Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, батьком ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 і ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є обвинувачений ОСОБА_9 (а.к.п. 212-213).

Як слідує з відповіді Служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області від 28 липня 2014 року №219, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей не позбавлялися (а.к.п.280).

З довідки до акту огляду МСЕК від 05 вересня 2012 року №0051349 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 являється інвалідом 3 групи загального захворювання (а.к.п.208).

Даних, які б свідчили про існування обставин, передбачених ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні від 01 жовтня 1996 року №392/96-ВР (із змінами і доповненнями) та ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році, які унеможливлювали б застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 амністії, у матеріалах провадження немає.

Тому, виходячи з того, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році, і на даний час ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають на утриманні неповнолітніх дітей і не позбавлені батьківських прав щодо них, вони підпадають під дію п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, а ОСОБА_10 , будучи визнаним в установленому законом порядку інвалідом 3 групи, підпадає під дію п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, і отже звільненню від відбування призначеного їм покарання.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, п.п. в, г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати і ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , у якому він просить звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році задовольнити.
На підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , у якому він просить звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році задовольнити.
На підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , у якому він просить звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році задовольнити.
На підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , у якому він просить звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році задовольнити.
На підставі п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В решті вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2