Справа № 185/9091/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000865 від 28 лютого 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єкабпілс Латвія, яка є прийомною матір`ю, гр.. України, яка має середню технічну освіту, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має двоє неповнолітніх дітей, та виховує двоє прийомних неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2013 року, приблизно у 15 годин., ОСОБА_4 знаходилася за місцем свого проживання, в домоволодінні АДРЕСА_2 , куди також прийшов, з метою отримання доступу до приміщення зазначеного будинку, колишній чоловік - ОСОБА_6 , разом зі своїми батьком та матір`ю - ОСОБА_7 . Перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, у зв`язку із відмовою ОСОБА_4 відкрити вхідні двері будинку, ОСОБА_8 почав здійснювати дії щодо заміни замку вхідних дверей, з метою отримання в подальшому доступу до приміщення будинку АДРЕСА_2 , співвласником якого він також являється, в той час, як ОСОБА_7 , за допомогою мобільного телефону та камери телефону здійснювала зйомку подій, які відбувалися у дворі вказаного домоволодіння, що викликало незадоволення та образу у ОСОБА_4 з приводу вчинюваних дій, що ускладнило особисті неприязні стосунки між ними, які виникли ще задовго до зазначеного дня.

В ході конфлікту, який виник між всіма присутніми з приводу вчинюваних дій, образами з приводу прибуття до будинку та намірів родини ОСОБА_9 , приблизно у 15 год. 30 хв. того ж дня, перебуваючи у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , на грунті особистого неприязного ставлення до ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_7 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останньої, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер скоєних дій, будучи впевненою у фізичній перевазі над жінкою, схопивши ОСОБА_7 за одежу, та тримаючи таким чином, не менше двох разів ударила потерпілу головою об стіну вказаного будинку, завдавши тим самим ОСОБА_7 тілесні ушкодження, та, продовжуючи свої протиправні дії, ногами та руками нанесла неодноразові удари по різним частинам тіла ОСОБА_7 ..

Своїми злочинними діями, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця та гематоми в лобній області справа, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Ознаки встановленого судом протиправного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України, оскільки обвинувачена, завдала потерпілій тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості є легкими.

Дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ст..125 ч. 1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Встановлені судовому засіданні обставини підтверджуються наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила про визнання вини. Показала, що в лютому 2013 року вона була дома одна з неповнолітньою дитиною. Прийшов колишній чоловік, потерпіла, її чоловік, та з ним ще двоє осіб чоловічої статі. ОСОБА_6 виламав двері. Конфлікт виник через те, що обвинувачена подала на аліменти на сина потерпілої. Одночасно ОСОБА_6 завдав їй тілесні ушкодження. ОСОБА_10 почала фотографувати, обвинувачена намагалась забрати телефон. Не пам`ятає, що била її об стіну. Відбулась сутичка з потерпілою. В ході якої могла по голові в область лоба вдарити потерпілу і завдати тілесні ушкодження. Удари завдавала бо намагалась забрати телефон, оскільки її фотографували без дозволу.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченою в неї раніше були нормальні відносини до розлучення із сином. 11 лютого 2013 року син, вона та її чоловік приїхали до свого будинку, де проживала обвинувачена, але остання не відчиняла, син хотів поміняти замок і для цього інструментами відкрив, без ключа, двері. В цей час потерпіла стояла на подвір`ї за сином. Потім син зайшов в будинок, а обвинувачена завдала кілька ударів йому. Потім обвинувачена вибігла з будинку і стоячи обличчям до неї обома руками схопила за комір і декілька разів вдарила об стіну, яка була справа від потерпілої. Синець і гематома в лобній частині справа від ударів об стінку. Від цього потерпіла присіла. Встала і намагалась піти із двору, але обвинувачена наздогнала та почала бити руками та ногами по різним частинам тіла. Також приїжджали знайомі сина ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Від ударів отримала ЧМТ. З висновком СМЕ №390 не погоджується.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №390 від 15.07.2013 року у потерпілої виявлено легкі тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили в вищезазначену область, або при ударі об такі. (т. 2, а 17-18)

Згідно до висновків комісійної експертизи №100 від 08 серпня 2013 року у ОСОБА_7 встановлено тілесні ушкодження у вигляді синця і гематоми лобної області справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я. ЧМТ, струс головного мозку, не підтверджений клінічною неврологічною симптоматикою, тому при візначенні ступеня тяжкості в рахунок не береться. Про відсутність ЧМТ також свідчить відсутність факту втрати свідомості, гарну пам`ять на події до, в момент і після травми. Лікування та нагляд у терапевта та невропатолога не пов`язані з подіями 11.02.2013 року, а є наслідком супутньої патології у вигляді цукрового діабету , діабето-гіпертонічної ангіопатії сітківки обох очей, гіпертонічної хвороби з кризовими пербігами, вегето-судинної дистонії на тлі остеохондрозу хребта, дисциркуляторної енцефолопатії, хронічного гепатозу, панкреатиту і хронічного холециститу, які мали місце до події 11.0.2013 року, тому тривалий час лікування при визначенні тяжкості до уваги не береться.

Згідно протоколу слідчого експерименту за участі потерпілої від 22.08.2013 року ОСОБА_13 показала яким чином обвинувачена схопила її за одежу та била правою частиною голови об стіну, після чого потерпіла посунулась по стіні, та піднявшись обвинувачена стала наносити ногами та руками в різні частини тіла. ( т.2, а.97)

Відповідно до висновків додаткової судово-медичної експертизи №359 від не виключено утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту. (т.2, а. 111-112)

Крім того, в судовому засіданні досліджено речовий доказ диск із записом подій, які мали місце 11.02.2013 року. Відповідно до запису особа, яка вийшла з будинку розпочала завдавати ударів особі жіночої статі, яка стояла навпроти, потім вказані особи змістились вправо, і зображення через рух записуючого пристрою, відсутнє, також зафіксовано момент, коли потерпіла перебувала спиною до дверей, де справа від неї знаходилась стіна будинку.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України. Суд приходить до висновку, що покази обвинуваченої про те, що вона потерпілу об стіну не била, а тільки в ході конфлікту могла вдарити її по голові в область лоба і завдати тілесні ушкодження. Повністю спростовуються показами потерпілої, даними судово- медичної експертизи №390 від 15.07.2013 року, даними слідчого експеременту та висновками додаткової судово-медичної експертизи, №359, висновки якої не виключають утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 в ході слідчого екперерименту, а також даними відеозапису.

Також, висновками комісійної експертизи №100 від 08 серпня 2014 року спростовуються покази потерпілої про те, що їй було завдано ЧМТ.

Призначаючи обвинуваченій вид і розмір покарання суд, керується ст.65 КК України і враховує, що вона вчинила злочин, який відноситься до злочину невеликої тяжкості..

Суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима , по місцю проживання характеризується позитивно. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_14 , 2005 року народження, також виховує прийомних дітей ОСОБА_15 , 2004 року народження та ОСОБА_11 , 2005 року народження, а також має дитину ОСОБА_11 2002 року народження.

В якості пом`якшувальних обставин, суд враховує визнання вини у вчиненому злочині, наявність двох неповнолітніх дітей, та виховання двох прийомних неповнолітніх дітей.

Обтяжуючі обставини при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, позицію сторони обвинувачення, так прокурор наполягав на призначенні покарання у вигляді штрафу, потерпіла просила призначити покарання, яке передбачене санкцією статті 125 ч. 1 КК України, суд вважає за можливе визначити покарання у вигляді штрафу. В той же час, обвинувачена зробила заяву про застосування щодо неї положень Закону України «Про амністію у 2014 році» у зв`язку з наявністю малолітніх дітей, щодо яких вона не позбавлена батьківських прав.

Згідно п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

ОСОБА_4 вчинила злочин який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно свідоцтв про народження обвинувачена є мамою неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , 2002 року народження та ОСОБА_14 , 2005 року народження. Батьківських прав щодо дітей обвинувачена не позбавлялась.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 373, 374 КПК України, п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , винуватою у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.

Застосувати до обвинуваченої вимоги Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року та звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді штрафу громадських робіт на підставі ст.. 1 п. в) зазначеного закону.

Компакт диск із записом подій які мали місце 11.02.2013 року, зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: