АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7256/15-к Номер провадження 11-сс/786/291/15Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавської області про накладення арешту на майно задоволено частково і накладено арешт на мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послалася на те, що ОСОБА_6 не є власником квартири АДРЕСА_1 , яка являється власністю його дружини на підставі договору дарування.

Слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавської області звернувся до суду із клопотанням, яке мотивоване тим, що прокуратурою Полтавської області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного 11 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч. 2 ст.383 КК України, на підставі заяви ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 представляючи інтереси Полтавського міського голови ОСОБА_8 при зустрічі з нею пропонував їй, як судді Окгябрського районного суду м. Полтави, неправомірну вигоду за прийняття рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 .

03 червня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

В обгрунтування клопотання слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, санкцією цієї статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої та зі спеціальною конфіскацією. Просив суд накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 з метою забезпечення конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а саме квартиру АДРЕСА_1 та мотоцикл КМЗ Днепр 11, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .'*

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив у накладенні арешту на квартиру, оскільки висновки судді про те, що ОСОБА_6 не є власником вказаної квартири, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію з мотивів в ній наведених, заперечення ОСОБА_6 колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно з вказаними нормами процесуального законодавства накладення арешту на майно передбачає тимчасове позбавлення підозрюваного можливості розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 не є власністю ОСОБА_6 , що підтверджується договором дарування від 04.06.2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38570909 від 04.06.2015 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на квартиру, а тому ухвала є законною і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2015 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3