Справа 1-127/07
Вирок

Іменем України

16 липня
2007 року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді Окунь
Т.В.

при
секретарі Гончар
С. Т.

з участю
прокурора Пожарова
О.О.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця,
громадянина України, з неповною
середньою освітою, працюючого ООО
"Допомога", не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше
судимого,

04.07.1994
року Комсомольським міським судом за ч.3
ст. 81, ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення
волі. Звільнився 20.09.1996 року по відбуттю строку покарання.

20.04.1999
року Крюківським районним судом м.
Кременчука за ч.3 ст. 140, ч.1
ст. 142, ч.1 ст. 194, ч.1 ст. 229-6,
42 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнився 07.04.2004 року по
відбуттю строку покарання.

за ст. 291 КК України,

встановив:

ОСОБА_2. вчинив
необережний злочин середньої тяжкості проти безпеки руху за таких обставин:

14
листопада 2006 року, близько 18-00 год.,
ОСОБА_2.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи мопедом марки " ХОНДА Д10", № рами НОМЕР_1 вміст двигуна 49, 5 куб.см. , рухаючись по вул. Леніна в напрямку вул. Миру,
в м. Комсомольську, в районі магазину "АТБ", в порушення вимог 10.1, 12.3 ПДР під час виникнення перешкоди для
руху, не вжив заходів для зменшення
швидкості, і не переконавшись в
тому, що це буде безпечним і не створить
небезпеку іншим учасникам руху, змінив
напрямок руху, скоївши наїзд на пішохода
ОСОБА_3. , яка переходила проїзну частину
дороги в невстановленому місці,
внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Залишивши мопед
на проїзній частині дороги, підсудний з
місця події зник.

Свою
вину у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_2. визнав повністю, і показав суду, що за обставин, викладених в описовій частині вироку, 14 листопада 2006 року, близько 18-00 год., разом із
ОСОБА_4., який є власником мопеду,
повертався додому з рибалки. Підсудний підтвердив, що протягом дня вони вживали спиртні
напої, і він сів за кермо, оскільки власник мопеду знаходився у
сильнішій ступені алкогольного сп'яніння. Суду підсудний пояснив, що по вул.
Леніна їхали по середній смузі,
із швидкістю 30 км/год., в темну
пору доби, при обмеженій видимості руху
та сухому покритті. Траса була майже порожньою,
при відсутності попутного транспорту. Не доїжджаючи до розриву в
розподільчій смузі, за 5-6 метрів на
своїй смузі руху помітив жінку, але
гальмувати не став, побоюючись падіння.
Почав виконувати маневр об'їзду перешкоди і виїхав на крайню ліву смугу
руху, але жінка також побігла в тому
напрямку, через що йому не вдалося
уникнути наїзду. Від падіння на короткий термін втратив свідомість, і злякавшись скоєного, з місця події зник. Удар прийшовся передньою
частиною мопеда.

Показання
підсудного в цій частині підтверджені актами технічного огляду мопеду щодо
характеру та локалізації механічних ушкоджень,
протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього (а.с. 4-6,
67-73).

Потерпілий
ОСОБА_1. щодо обставин вчинення ДТП
суду нічого пояснити не зміг. Про наслідки дізнався від працівників міліції. Потерпіла
ОСОБА_5. направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Обоє
потерпілих заявляють позови про відшкодування завданої злочином шкоди.

Свідок
ОСОБА_4 - власник і пасажир мопеда, яким
керував підсудний, підтвердив суду факт
вчинення наїзду на потерпілу, і показав
суду, що пішохода також побачив за 5-6
метрів, видимість руху була обмежена
через темну пору доби. Побачивши пішохода на проїзній частині дороги, почав кричати ОСОБА_2., щоби той гальмував, але підсудний продовжив рух, і виконуючи маневр об'їзду, вчинив

2

наїзд на потерпілу. Обставини, що відбувались потім не пам'ятає через втрату
свідомості. По приїзду працівників міліції був доставлений в міськвідділ.

Свідок ОСОБА_6., водій автомобіля
"МЩУБІСІ -Лансер", що їхав в попутному
із ОСОБА_2. напрямку, суду показав, що одразу не зміг визначитись з маркою
транспортного засобу, яким керував
підсудний - через габаритний вантаж, що
знаходився позаду, та невпевнену їзду
підсудного, інтуїтивно, відчуваючи небезпеку, не рішився вчинити маневр обгону. Не
доїжджаючи до розриву в розподільній смузі,
ОСОБА_2. різко повернув ліворуч,
і майже одразу під колесами своєї машини він побачив знепритомлену жінку.
Загальмувавши, вискочив з машини, але пульс у потерпілої уже не відчувався.
Водій і пасажир мопеду також лежали на дорозі і були без свідомості. Поки від
викликав міліцію та швидку, один з них
підвівся і побіг, а другого він затримав
до приїзду працівників міліції.

За висновком авто - технічної експертизи (а.с. 104-106) в умовах даної пригоди підсудний мав
технічну можливість шляхом екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода.
Порушення ОСОБА_2. п.п.10.1, 12.3 ПДР за висновком експерта знаходилися в
причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

За висновком судово-медичної експертизи ( а.с. 84-85) причиною смерті ОСОБА_3. з'явилась відкрита черепно-мозкова
травма, що викликала рану голови, багатооскольчасті переломи кісток своду та
основи черепа, масивні крововиливи під
м'які та у м'які покрови голови, тканини
мозоку, що ускладнилися комбінованим
шоком тяжкої ступені. Заподіяні тілесні ушкодження утворилися від дії тупих
предметів, що діяли із значною силою, можливо внаслідок ДТП, про що свідчать їх характер та механізм
утворення.

За висновком експерта, з врахуванням
заподіяної травми, отримані тілесні
ушкодження за часом утворення можуть відповідати 14 листопада 2006 року, і за ступенем тяжкості відносяться до
категорії тяжких, що є небезпечними для
життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, дії ОСОБА_2., які виразились в порушенні чинних на
транспорті правил, які убезпечують
рух, що спричинило смерть потерпілої, органами досудового слідства вірно
кваліфіковані за ст. 291 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених
ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та
обставини, що впливають на призначення
покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний
підсудним злочин є злочином середньої тяжкості,
і враховує тяжкість наслідків, що
настали. Разом з тим, суд приймає до
уваги, що злочин вчинено з
необережності, і в якості
обставини, що пом'якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та
щире каяття у вчиненні злочину.

За висновком ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний,
не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму.
Працює, за місцем роботи
характеризується добре. Частково відшкодував завдану матеріальну шкоду, що є свідченням його щирого каяття у
вчиненому злочині.

Вирішуючи питання про вид покарання,
враховуючи дані про особу підсудного,
який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, що розцінене судом в якості обтяжуючої
покарання обставини, вчинив злочин в
період непогашеної судимості за попереднім вироком, враховуючи характер наслідків що
настали, та обставини вчиненого
злочину, суд з врахуванням позиції
потерпілого по справі, приймаючи до
уваги можливість реального відшкодування завданої шкоди за умови продовження
трудової діяльності, вважає що відбувати
покарання підсудний повинен в установі відкритого типу без ізоляції від
суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов'язковим залученням до
праці.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд,
залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково,
або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться
в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами
України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна"
при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами
цивільного законодавства, які регулюють
майнову відповідальність за шкоду,
заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та
на спорудження надгробного пам'ятника,
витрати. Згідно з роз'ясненнями,
що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду " Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" розмір витрат на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються
виходячи з їх фактичної вартості, але не
вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.
Розмір понесених на поховання витрат доведений потерпілим ОСОБА_1. відповідним
договором на організацію та проведення поховання, і підсудним не заперечується, твердженням чому є часткове, в сумі 500 грн., відшкодування ним завданої матеріальної
шкоди..

3

Покладаючи
на підсудного обов'язок відшкодувати понесені в зв'язку з придбанням ліків витрати, суд виходить з встановленого законом правила
про те, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи
питання щодо вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи
наявність моральної шкоди, потерпілі
зазначили, що через смерть матері
зазнали тривалої дії значних психотравмуючих факторів, які не зменшуються з часом і завдають
душевних страждань через втрату рідної людини. Моральну шкоду оцінюють в
розмірі 5000 грн. кожен.

Висновок
щодо протиправності діяння ОСОБА_2. та його вини у скоєному зроблений судом при
наданні правової оцінки його діям.

Наявність
моральної шкоди обгрунтована потерпілими обставинами, які вони довели суду, тому,
виходячи з засад розумності,
виваженості та справедливості, з
врахуванням форми вини заподіювача шкоди та реальної можливості її
відшкодування, позови потерпілих суд
вважає обгрунтованими повністю.

Питання про
речові докази вирішене судом у відповідності до
ст. 81 КПК України.

Судові
витрати, пов'язані з проведенням
авто-технічної експертизи по справі підлягають стягненню з засудженого
відповідно до вимог ст. 93 КПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324, 328 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_2 за ст.
291 КК України до 3 років обмеження волі.

До
вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому залишити попередній -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На
користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області стягнути з засудженого
судові витрати, пов'язані з проведенням
авто-технічної експертизи в сумі 188, 57 грн.

Цивільні
позови потерпілих задовольнити. Стягти з засудженого на користь потерпілого
ОСОБА_1 303 грн.95 коп.3авданої матеріальної шкоди та заподіяну моральну в сумі
5000 грн., на користь потерпілої
ОСОБА_5. стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Речовий
доказ по справі - мопед марки " ХОНДА
ДІ0", № рами НОМЕР_1 залишити
ОСОБА_4. як йому належний.

На вирок
суду протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Полтавської області.