Справа № 357/5514/15-к
1-кп/357/438/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Новорічиця, Зарічненського району, Рівненської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, зі слів одруженого та має на утриманні неповнолітню дитину 1998 року народження, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30.04.2009 року Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14.09.2011 року умовно - достроково звільнений з не відбутим строком на 1 рік 22 дні,

2) 05.10.2012 року Знаменським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 13.03.2015 умовно-достроково звільнений з не відбутим строком 8 місяців 10 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01.04.2015, приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_5 , через перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зайшов у приміщення магазину «Будівельні матеріали», що розташований по вул. Заводській, 18 в м. Узині Білоцерківського району, Київської області який належить потерпілому ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 , маючи намір на вчинення крадіжки, оглянув приміщення магазину та впевнившись, що його ніхто не бачить, пройшов через службові приміщення відчинив двері до службового кабінету потерпілого ОСОБА_4 , який розташований в приміщенні магазину та зайшов до нього. Після чого користуючись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно вчинив крадіжку двох бувших у використанні мобільних телефонів марки «Нокіа 2600» вартістю 300 грн. кожен, які знаходились на столі у вищевказаному кабінеті чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 600 грн. В подальшому сховавши телефони під одяг ОСОБА_5 вийшовши зі службового кабінету потерпілого намагався зникнути з місця скоєння злочину, однак в торговому відділенні магазину був затриманий біля місця вчинення злочину потерпілим ОСОБА_4 та не зміг завершити злочин з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, визнав частково. Визнавши факт вчинення замаху на крадіжку вважає, що його дії мають кваліфікуватись як незакінчений замах та без кваліфікуючої ознаки з проникненням у інше приміщення. При цьому дав суду показання, що 23.03.2015 року був звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі. В подальшому він домовився про влаштування на роботу в м. Миронівці Київської області, у зв`язку з чим вирушив з постійного свого місця проживання до м. Миронівки. 01.04.2015 року приблизно о 8 годині ранку він вийшов у м. Житомирі де поїв та випив приблизно 150 г горілки. Після цього доїхав до м. Біла Церква, звідки доїхав до м. Узина. Йдучи до об`їзної дороги щоб сісти на маршрутне таксі до м. Миронівки ОСОБА_5 вирішив зайти до магазину «Будівельні матеріали», щоб подивитись для себе фарби. Зайшовши до магазину він спочатку зайшов до відділу з автозапчастинами, потім до відділу з інструментами та будматеріалами однак фарб там не було і він пішов далі. Після цього він зайшов до відділу, де також були різні інструменти. На столі продавця лежали два телефони, які обвинувачений взяв у руку та прикрив рукавом. Коли він виходив з магазину на вході до нього підійшов потерпілий та запитав, що у нього в руці на що обвинувачений зізнався, що він викрав телефони, які відразу віддав. Після чого потерпілий викликав працівників міліції. Стверджує, що не усвідомлював, що проник до службового приміщення так за обстановкою у ньому, а саме наявних на полицях товарах та прилавку він думав, що знаходиться в одному з відділів магазину. Просить суворо не карати, оскільки своїми діями не спричинив потерпілому значної матеріальної шкоди, а тому його дії не носять великої суспільної небезпеки.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерплого, свідків, документами: протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, зокрема:

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 відповідно до яких він є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 . В приміщенні магазину знаходиться його робочий кабінет, щоб потрапити у який потрібно пройти через відділи магазину, зайти у службове приміщення де розташована бухгалтерія та склад для товарів і через нього зайти до робочого кабінету. 01.04.2015 року приблизно о 16 год. він перебував на роботі в магазині. В цей час до магазину під`їхав автомобіль, який потрібно було відправляти в зону антитерористичної операції з волонтерами і йому повідомили, що в автомобілі перебиті ресори. Він переодягнувся в робочий одяг, залишив у своєму робочому кабінеті в магазині свої два телефони марки «Нокіа» чорного кольору і пішов оглядати автомобіль. Коли він повернувся до кабінету то перед входом до службового приміщення побачив обвинуваченого який виходив із службового приміщення бухгалтерії в лівій руці тримав пляшку з напоєм а правою рукою, щось ховав у внутрішній кишені. Вони так простояли приблизно з хвилину і обвинувачений сказав, що зайшов подивитись. Потерпілий запропонував вийти з приміщення. Коли вони вийшли потерпілий запитав продавця ОСОБА_7 , що у службовому приміщенні робить стороння людина. В це час свідок ОСОБА_8 помітив, що ОСОБА_5 намагається сховати телефони у кишеню і повідомив про це потерпілого. Він запитав, що чи він брав якісь речі і ОСОБА_5 зізнався, що взяв телефони і віддав їх. Потім викликали міліцію. Категорично стверджує, що телефони він залишив у своєму кабінеті а не в будь-якому іншому місці. У кабінеті бухгалтерії розташований стіл, стілець, шафи з бухгалтерськими документами. Також в цьому приміщенні є стелажі для дрібних товарів. У робочому кабінеті де були телефони, знаходяться стіл стілець, диван, акваріум, на стінах розвішені прапори з зони АТО. Жодних товарів у робочому кабінеті не зберігається.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких він працює продавцем в магазині «Будівельні матеріали» в м. Узині, Білоцерківського району, по вул. Заводській, 18. 01.04.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. він приймав у магазині товар. Він побачив, як у магазин зайшов обвинувачений дещо хитаючись, через що він зробив висновок що той був на підпитку, і через 2-3 хвилини пройшов до іншого торгового відділу і зник з поля зору. В подальшому він бачив як ОСОБА_4 вивів до торгового залу ОСОБА_5 і запитав що той там робив. Бачив як обвинувачений з внутрішньої кишені куртки намагався перекласти до правої кишені штанів телефони він перекладав їх так ніби-то намагався сховати, однак директор спитав, що той ховає і той показав телефони, які віддав. У робочому кабінеті директора, знаходяться стіл, стілець, диван, акваріум, на стінах розвішені прапори з зони АТО, стелажі з паперами. Жодних товарів у робочому кабінеті не зберігається.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких він 01.04.2015 року зайшов в магазин «Будівельні матеріали» в м. Узині, Білоцерківського району, де робив покупки. Він почув шум і пішов на нього. Коли підійшов то побачив як ОСОБА_4 тримав за плече ОСОБА_5 і питав що той робив у службовому приміщенні. Свідок помітив, як ОСОБА_5 показуючи, що у нього в кишенях намагався непомітно перекласти телефони з внутрішньої кишені до кишені штанів. Свідок звернув на це увагу потерпілого і той у свою чергу запитав у обвинуваченого, що той ховає. На це обвинувачений показав телефони, які видав. Опору при цьому не чинив. Бував у робочому кабінеті директора у якому знаходяться стіл, стілець, диван, акваріум, на стінах розвішені прапори з зони АТО, стелажі з паперами. Щоб були там товари не бачив. Чи перебував обвинувачений на момент затримання у стані алкогольного сп`яніння визначити не може.

Протоколом слідчого експерименту від 07.04.2015 року та фототаблицею до нього, з якого видно, що ОСОБА_5 у присутності понятих, розказав та показав як скоював крадіжку телефонів вказавши, що телефони було викрадено зі столу в підсобному приміщенні у якому розташований стіл, стілець, стелажі з паперами, та приватними речами (фото№6).

Протоколом огляду місця події від 01.04.2015 року, та фототаблицею до нього, складеного у присутності понятих, у якому зафіксовано факт виявлення у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в м. Узині, Білоцерківського району, по вул. Заводській,18 на столі в торговому залі два мобільних телефони марки «Нокіа 2600». В приміщенні магазину знаходиться вхід до службового кабінету, який відчинений. В кабінеті справа знаходиться дерев`яний стіл, з якого зі слів ОСОБА_4 були викрадені два мобільні телефони. В службовому кабінеті знаходяться диван та стілець. З доданої фототаблиці також видно, що в кабінеті стоїть акваріум, на стіні висить прапор. З Фото №4 видно, що вхід до службових приміщень відокремлений від торгового залу дверима та порогом.

Заявою потерпілого від 01.04.2015 року, у якій він просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка вчинила крадіжку двох мобільних телефонів з робочого кабінету.

Іншими доказами, дослідженими судом.

Дослідивши усі вищевказані та інші докази у сукупності суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доказано як подію злочину так і винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а дані ним показання в частині не визнання вини спростовані сукупністю вищевказаних доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він не мав умислу на проникнення до приміщення так як добросовісно усвідомлював, що перебуває в одному з торгових відділів магазину, а не у службовому приміщенні. Як видно з вищенаведених доказів службові приміщення облаштовані таким чином, що їх беззаперечно можна відрізнити від торгових залів та ідентифікувати саме як службові приміщення, кабінети чи підсобні приміщення. Про вказане свідчить те, що службові приміщення відокремлені від торгових залів порогом та дверима, облаштовані столами, стільцями, стелажами з бухгалтерськими документами в папках, крім того, в кабінеті директора розташований диван, акваріум, телевізор, на стіні висять прапори. Виходячи із вказаної обстановки, враховуючи життєвий досвід обвинуваченого суд приходить до висновку, що він не міг об`єктивно помилятись, що в момент вчинення злочину перебував у торговому відділі тобто місці загального доступу покупців, а телефони знаходяться на прилавку.

Суд також вважає, що в діях обвинуваченого має місце закінчений замах на крадіжку. Обвинувачений виконав усі дії які вважав за необхідне вчинити для доведення злочину до кінця, а саме таємно від оточуючих проник до службового приміщення та заволодів чужим майном, яке, з метою уникнення викриття, сховав викрадене під одяг, в подальшому, вийшов зі службового приміщення до торгового відділу, намагався залишити місце вчинення злочину. Будучи випадково застигнутим потерпілим при виході зі службового приміщення з метою уникнення викриття зробив вигляд, що він є потенційним покупцем та розглядає товар. В торговому залі ОСОБА_5 також намагався непомітно для оточуючих переховати телефони до кишені штанів, однак через пильність свідка ОСОБА_10 , який це помітив, був викритий потерпілим тобто злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого, що слідством штучно створені докази його вини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд вважає показання потерпілого та свідків правдивими, оскільки вони є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі. Суд вважає, правдивими показання потерпілого, в тій частині, що його телефони були в його кабінеті, оскільки жодного доказу, який би ставив під сумнів показання потерпілого в цій частині суду не надано Підстав обмовити обвинуваченого з боку потерпілого та свідків судом не встановлено.

В той же час суд розцінює показання обвинуваченого, як такі, що направлені на зменшення ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину та ухилення від кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних доказів, перебування обвинуваченого на час вчинення злочину у стані сп`яніння судом не встановлено. Зокрема свідок ОСОБА_10 не зміг визначити у якому стані перебував обвинувачений в момент вчинення злочину. Свідок ОСОБА_9 стверджуючи, що обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння не зміг чітко навести ознаки сп`яніння вказавши лише дещо хитку ходу обвинуваченого. Потерпілий, стверджуючи, що обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння як на ознаку зіслався на характерний запах.

В той же час обвинувачений не заперечував, що вжив 150 г горілки приблизно о 9 годині ранку, тоді як злочин вчинено приблизно о 16 годині 30 хв. За таких обставин на момент вчинення злочину могли мати місце залишкові явища вживання алкоголю, зокрема характерний запах з ротової порожнини, а не стан алкогольного сп`яніння. Дані медичного огляду обвинуваченого суду не надано, а тому перебування у стані алкогольного сп`яніння викликає у суду сумнів, який слід тлумачити на користь обвинуваченого.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, наслідки які настали від вчинення злочину, а саме те, що внаслідок не доведення злочину до кінця матеріальної шкоди потерпілому завдано не було, особу обвинуваченого, який схильний до ведення асоціального способу життя оскільки, схильний до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, про що свідчить та обставина, що обвинувачений вчинив злочин через 9днів після звільнення з місць позбавлення волі що підтверджується даними вимоги про судимість, довідкою про звільнення.

Суд також враховує, що обвинувачений виключно позитивно характеризується по місцю відбуття покарання, що підтверджується наданими прокурором характеристиками.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (роки) роки.

На підставі ст. 71 КК України приєднати частково до призначеного ОСОБА_5 покарання не відбуту частину покарання за вироком Знаменського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2012 року і визначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати від дня його затримання 01.04.2015 року.

Речові докази у справі два мобільних телефони марки «Нокіа 2600», які знаходяться на зберіганні у потерпілого залишити потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1