Справа № 744/1269/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/357/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000234, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липова Поляна Хустського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 19.05.2010 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17.06.2014 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

- 21.10.2014 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 21.10.2014 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, з 16 жовтня 2014 року, зараховано у строк відбування покарання період досудового тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в розмірі 835 грн. 38 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 вересня 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку господарства ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користаючись тимчасовою відсутністю господаря та маючи вільний доступ до майна потерпілого, зі столу кімнати будинку таємно викрав мобільний телефон марки «Fly DS103D», вартістю 182 грн. 65 коп., чим завдав потерпілому матеріальні збити на вказану суму.

14 жовтня 2014 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на пасовищі, що за автобусною станцією, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де випасалась свійська велика рогата худоба, шляхом вільного доступу до пасовища, застосувавши власну фізичну силу, розв`язав мотузку, якою одна з корів була прив`язана до дерева, після чого таємно викрав корову, вартістю 7000 грн., яка належала ОСОБА_10

16 жовтня 2014 року, близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Семенівка Чернігівської області, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв вхідних дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить приватному підприємцю ОСОБА_11 та розміщується за адресою: АДРЕСА_5 , проник до приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав товарно-матеріальні цінності, а саме: 2 пачки цигарок марки «President classic», вартістю 22 грн. 00 коп., 2 пачки цигарок марки «Прилуки класичні», вартістю 23 грн. 00 коп., 4 упаковки «Вермішель мівіна м`ясна», загальною вартістю 8 грн. 00 коп., 2 упаковки «Вермішель мівіна грибна», загальною вартістю 4 грн. 00 коп., 2 упаковки сухариків «Флінт з беконом», загальною вартістю 4 грн. 00 коп., 3 упаковки сухариків «Флінт з крабом», загальною вартістю 6 грн. 00 коп., 1 кг бананів, вартістю 25 грн. 00 коп., пляшку пива «Оболонь світле», об`ємом 2,5 л., вартістю 22 грн. 90 коп., пляшку пива «Чернігівське світле», об`ємом 2,5 л., вартістю 25 грн. 30 коп., а всього на загальну суму 140 грн. 20 коп., але свої злочинні дії до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий власником магазину та працівниками міліції.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій просить вирок суду в частині викрадення мобільного телефону «Fly DS103D» скасувати, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в цій частині та пом`якшити призначене йому покарання до 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на відсутність в матеріалах кримінального провадження заяви потерпілого або будь-якої іншої особи про викрадення телефону. На думку апелянта, крадіжка мобільного телефону з будинку потерпілого об`єктивно не може бути виявлена шляхом оперативно-розшукової діяльності та оперативних заходів в межах проведення ОРД, для цього необхідна заява потерпілого або іншої особи, якій відомо про вчинення крадіжки. Зазначена обставина свідчить про незаконне обвинувачення підзахисного та визнання зібраних доказів недопустими. Також зазначає, що рішення суду в частині призначення покарання є необґрунтованим, а призначене покарання занадто суворим, оскільки прокурор в своїй промові пропонував призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_10 , вчинене повторно, та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_11 , вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_9 , вчинене повторно, за обставин, встановлених судом, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що у вересні 2014 року обвинувачений прийшов до нього додому та попросив велосипед для власних потреб. Він пішов до гаража за велосипедом, а останній чекав його в будинку. Коли ОСОБА_6 взяв велосипед та поїхав, він повернувся до будинку та виявив зникнення одного з мобільних телефонів, які лежали на столі в кімнаті. Через деякий час йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 та повідомив, що зниклий телефон у нього і він придбав його у ОСОБА_6 за 100 грн. Також потерпілий зазначив, що дозволу обвинуваченому брати його мобільний телефон не надавав, продати своє майно останнього не просив.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_13 показала, що вона проживає разом з ОСОБА_9 , з обвинуваченим ОСОБА_6 знайома з літа 2014 року. Під час чергового візиту, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_6 побув у них 1,5 2 години, а після того як залишив їх будинок, поїхавши на їхньому велосипеді, який йому дав ОСОБА_9 , у власних справах, вона виявила відсутність мобільного телефону ОСОБА_9 марки «Fly», який постійно лежав на столі в одній з кімнат будинку. Нікого стороннього, крім ОСОБА_6 , того дня в їхньому будинку не було. Про зникнення мобільного телефону вона повідомила до міліції.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний судом першої інстанції в режимі відеоконференції, показав, що 13 вересня 2014 року до нього додому на велосипеді приїхав його знайомий ОСОБА_6 , який запропонував придбати у нього мобільний телефон, пояснивши, що даний телефон належить йому і на запитання про те, чи є документи на телефон, відповів, що вони знаходяться вдома. Він погодився та придбав вказаний мобільний телефон за 100 грн.

Наведені свідчення потерпілого та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини викрадення ОСОБА_6 мобільного телефону, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 останній в присутності понятих добровільно розповів та показав на місці яким чином скоював викрадення мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_9 (а.п. 107-109).

Згідно протоколу огляду місця події від 20 жовтня 2014 року, в будинку ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , виявлено мобільний телефон марки «Fly DS103D» чорно-сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , без sim-карти, з акумуляторною батареєю DL6401Li-Lon3,7V, який належить ОСОБА_9 (а.п. 101-105).

Висновком судової товарознавчої експертизи №70 від 03 лютого 2015 року встановлено, що залишкова вартість мобільного телефону торгової марки «Fly DS103D» з урахуванням зносу та наявності дефектів, за умови, що стан мобільного телефону на час дослідження відповідає стану на момент крадіжки та що телефон на час крадіжки знаходився в технічно-справному стані та придатному для подальшого використання за своїм цільовим призначенням, при умові вільного ціноутворення на території України, за роздрібними цінами, які діяли на ринку України станом на вересень 2014 року, могла складати 182 грн. 65 коп. (а.п. 149-153).

При наведених доказах колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні мобільного телефону, який належить ОСОБА_9 , вчинене повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини колегія суддів розцінює як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Твердження захисника про те, що відсутність заяви потерпілого ОСОБА_9 про викрадення мобільного телефону свідчить про відсутність у правоохоронних органів підстав для проведення досудового розслідування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки статтею 214 КПК України передбачений обов`язок слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, поряд з іншим, і після самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Згідно рапорту начальника СКР Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 20.10.2014 року, в ході відпрацювання в м. Семенівка була отримана інформація, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку мобільного телефону, що належить ОСОБА_9 . Отримана інформація підтвердилась, від ОСОБА_9 відібрано заяву про кримінальне правопорушення. З вказаних вище підстав колегія суддів не погоджується з доводами захисника, що зібрані у кримінальному проваджені докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 , є недопустимими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразового судимий, його характеризуючи дані та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, враховуючи при цьому конкретні обставини кримінального провадження, а також те, що обвинувачений раніше неодноразового судимий, в тому числі із за злочини проти власності, та негативно характеризується.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4