Справа № 1-8/2012
Провадження № 11/779/24/2015
Категорія ст.364-1 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підсудного ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду від 15 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та

жителя АДРЕСА_1 ,

зареєстрованого АДРЕСА_2 ,

фактично проживаючого

АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні

четверо неповнолітніх дітей, приватного підприємця,

несудимого, громадянина України,-

засуджено: - за ст.366 ч.1 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 1 рік і на підставі ст.ст.49, 74 п.5 КК України його звільнено від цього покарання за строком давності;

- за ст.364-1 ч.2 КК України (в ред. від 07.04.2011 р.) у виді штрафу в розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 15 300 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 3 роки;

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої

та фактично проживаючої

АДРЕСА_3 , одруженої,

на утримання неповнолітня дитина, несудимої,

непрацюючої, громадянки України,-

засуджено за ст. 364-1 ч.2 КК України (в ред. від 07.04.2011 р.) у виді штрафу в розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 15 300 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком 3 роки.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний підписку про невиїзд.

ОСОБА_11 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України і виправдано.

Провадження у справі в частині обвинувачення ОСОБА_12 за ст.ст.28 ч.2, 366 ч.1, 28 ч.2, 32 ч.1, 366 ч.1 358 ч.3 КК України закрито на підставі п.9 ч.1 ст.6 КПК України 1960 року у зв`язку з наявністю постанови суду про закриття по тому ж обвинуваченню, що набрала законної сили.

За вироком суду ОСОБА_9 , будучи службовою особою, вчинив службове підроблення.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , будучи службовими особами юридичної особи приватного права, вчинили зловживання повноваженнями, що спричинило тяжкі наслідки при наступних обставинах.

ОСОБА_9 , працюючи з 22 серпня 2001 року директором з моменту створення директором Приватного підприємства «Хосен», місце знаходження якого вул. В. Стуса, 5/65 в м. Бурштині Галицького району, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, в інтересах третіх осіб - головного бухгалтера ПП «Хосен» ОСОБА_11 , надав їй вказівку скласти довідку № 11 від 19.10.2006 року про розмір її заробітної плати в ПП «Хосен», до якої вказав внести завідомо неправдиві відомості про розмір заробітної плати ОСОБА_11 за липень, серпень та вересень 2006 року, вказавши, що її зарплата в загальному за вказані місяці становила 2980 грн., коли насправді вона становила 375 грн. щомісячно. Вказану довідку ОСОБА_9 в графі «керівник» завірив своїм підписом та печаткою підприємства.

В подальшому ОСОБА_11 подала виготовлену нею фіктивну довідку № 11 від 19.10.2006 року у філію - Рогатинського відділення № 6347 ВАТ «Державний ощадний банк України» та згідно кредитного договору №353 від 19.10.2006 року отримала кредит на суму 70000 грн., який на даний час в повному обсязі не сплачено, чим порушено законні інтереси ВАТ «Державний ощадний банк України» в частині отримання доходів від реалізації банківських продуктів (кредитування) на договірних умовах та спричинено матеріальні збитки на суму 70000 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_9 , зловживаючи своїми повноваженнями, цього ж дня, 19 жовтня 2006 року в приміщенні ПП «Хосен», що в м.Бурштині підписав та завірив печаткою ПП «Хосен» завідомо неправдивий документ, а саме довідку № 13 від 19.10.2006 року про розмір заробітної плати виконавчого директора ПП «Хосен» ОСОБА_13 , до якої було внесено завідомо неправдиві відомості про розмір заробітної плати останнього за липень, серпень та вересень 2006 року, вказавши, що його зарплата в загальному за вказані місяці становила 4780 грн., коли насправді вона становила 375 грн. щомісячно і довідка не відповідає дійсності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосуванню кримінального закону. Зазначає, що кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ст.364-1 ч.2 КК України за ознакою настання «тяжких наслідків», суд виходив, що такими є заподіяння збитків кредитній установі на загальну суму 70 000 грн., отриманих ОСОБА_11 по кредитній угоді. В той же час суд, виправдовуючи останню по даному епізоду за ст.190 ч.3 КК України, вказав, що ОСОБА_11 на виконання умов кредитного договору від 19.10 2006 року повертались такі кошти ще до часу порушення в 2010 році кримінальної справи. Крім того, вказав, що судом не встановлена, яка сума коштів не сплачена засудженою на день постанолвлення вироку. Вважає, що дії ОСОБА_9 повністю охоплюються ст.366 ч.1 КК України. Просить вирок скасувати в частині засудження ОСОБА_9 за ст.364-1 ч.2 КК України, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу злочину.

Засуджена ОСОБА_11 вирок не оскаржувала.

В засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_9 вважає, що своїми діями вчинив службове підроблення, а саме підписав та завірив печаткою ПП «Хосен» завідомо неправдивий документ - довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Підтримав вимоги апеляції в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляцію та просили скасувати вирок і закрити провадження у справі, прокурора, який вважає вирок суду законним та просить його залишити без зміни, провівши судове слідство в частині неповноти та однобічності дослідження доказів по справі в частині засудження ОСОБА_9 за ст.364-1 ч.2 КК України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України (ред.1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Даних вимог закону суд при постановленні вироку у даній справі в повній мірі не дотримався.

Винуватість ОСОБА_9 в скоєння злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.), доведена матеріалами справи.

Так, допитаний в апеляційній інстанції підсудний ОСОБА_9 - директор ПП «Хосен» - пояснив, що ОСОБА_11 , яка працювала головним бухгалтером, для отримання кредиту в банку склала довідку, в якій вказала більший розмір її заробітної плати в ПП «Хосен» за липень, серпень та вересень 2006 року. Вказану довідку він в графі «керівник» завірив своїм підписом та печаткою підприємства. Кредитні кошти в розмірі 70 000 грн. отримала ОСОБА_11 для придбання квартири, які нею на виконання умов кредитного договору від 19.10 2006 року повертались такі кошти ще до часу порушення в 2010 році кримінальної справи. Крім того, ОСОБА_9 підтвердив, що підписав та завірив печаткою ПП «Хосен» завідомо неправдивий документ, а саме довідку № 13 від 19.10.2006 року про розмір заробітної плати виконавчого директора ПП «Хосен» ОСОБА_13 , до якої було внесено розмір заробітної плати останнього за липень, серпень та вересень 2006 року.

Вказані показання підсудного ОСОБА_9 обєктивно підтверджуються даними, що містяться:

- в довідці №11 від 19.10.2006 року про розмір заробітної плати головного бухгалтера ПП «Хосен» ОСОБА_11 , яка завірена підписом керівника - ОСОБА_9 та посвідчена мокрою печаткою даного підприємства. Зазначено розмір заробітної плати протягом липня-вересня 2006 року становить 2980 грн. (т.2 а.с.81);

- в довідці №13 від 19.10.2006 року про розмір заробітної плати виконавчого директора ПП «Хосен» ОСОБА_13 , яка завірена підписом керівника - ОСОБА_9 та посвідчена мокрою печаткою даного підприємства. Зазначено розмір заробітної плати протягом липня-вересня 2006 року становить 4780 грн. (т.1 а.с.30);

- в листі № 8931/10/29-0 від 12.11.2009 року з ДПІ Галицького району, з якого вбачається, що розмір заробітної плати в ПП «Хосен» за третій квартал 2006 року в Костюченка КК становить 1125 грн. та ОСОБА_11 1125 грн. (т.1 а.с.172);

- у видатковому касовому ордері №9 від 20.10.2006 року про отримання ОСОБА_11 кредиту у філії Рогатинськго відділення №6347 ВАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 70 000 грн. (т.2 а.с.23-а);

- у довідці Рогатинського ВОБ №6347 про стан погашення заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках позичальника ОСОБА_11 (т.2 а.с.86);

- в розрахунку сум платежів по кредиту на п`ять років (т.2 а.с.87).

Згідно відомості з особистого рахунку індивідуального позичальника Рогатинського ВОБ №6347 у ОСОБА_11 залишок кредиту станом на 15.05.2009 року становив 34999,90 грн. (т.2 а.с.22). Відповідно до рішення Галицького районного суду від 09.07.2009 року з ОСОБА_11 постановлено стягнути заборгованість по кредитному договору 34 999,90 грн. (т.2 а.с.24).

Суд першої інстанції, даючи правову оцінку доказам та кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.364-1 КК України прийшов до помилкового висновку щодо такої юридичної оцінки його дій.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 було порушено відповідно 09.02.2010 року та 12.02.2010 року за ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України (т.2 а.с.132-133; т.3 а.с.90-91). Під час судового розгляду 20 жовтня 2014 року змінено обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 із ст.364 ч.2 КК України на ст.364-1 ч.2 КК України в редакції від 13.05.2014 року (т.5 а.с.80-86, 87-93).

Відповідно до примітки ст.364 КК України під тяжкими наслідками слід розуміти такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В 2010 році неоподаткований мінімум доходів громадян становив 434,5 грн., для кваліфікації відповідно розмір тяжких наслідків становив 108 625 грн.

Таким чином, в суді апеляційної інстанції достовірно встановлено, що на виконання умов кредитного договору від 19.10 2006 року ОСОБА_11 повертались такі кошти ще до часу порушення в 2010 році кримінальної справи і залишок кредиту станом на 15.05.2009 року становив 34 999,90 грн., який згідно судового рішення Галицького районного суду від 09.07.2009 року з ОСОБА_11 постановлено стягувати. Угода з кредитною установою не розірвана.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 провідний інженер безпеки Рогатинського відділення банку ствердила, що ОСОБА_11 спочатку дотримувалась графіку погашення кредиту, однак в подальшому і на даний час допускає заборгованість.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_11 отримані 20.10.2006 року кошти у виді кредиту в розмірі 70 000 грн. повертались ВАТ «Державний ощадний банк України» ще до часу порушення в 2010 році кримінальної справи і на даний час продовжує його виплачувати, а залишок кредиту станом на 15.05.2009 року становив 34 999,90 грн., що не відповідає складу злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.

В ході судового слідства та судового розгляду кримінальної справи не здобуто достатніх доказів, що діями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 завдано тяжкі наслідки, у виді нанесення матеріальних збитків філії Рогатинському відділенні №6347 ВАТ «Державний ощадний банк України». У зв`язку з цим, в їх діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.364-1 КК України і в цій частині кримінальна справа підлягає закриттю на підставі п.2 ст.6 КПК України (в ред.1960 р.).

Згідно вимог ч.2 ст.365 КПК України (в ред.1960 року) якщо розгляд апеляції дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, щодо яких апеляції не надійшли, апеляційний суд зобовязаний прийняти таке рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 р. 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду від 15 грудня 2014 року в частині засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за ч.2 ст.364 -1 КК України скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в їх діях складу цього злочину на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підписку про невиїзд скасувати.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_4
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2