АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1260/14 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №643/8731/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 317 КК
У Х В А Л А

м. Харків 03 листопада 2014 року

Суддя апеляційного суду Харківської області - суддя-доповідач ОСОБА_2 в процесі перевірки на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційної скарги ОСОБА_3 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 липня 2014 року,

в с т а н о в и в :

У відповідності з цим вироком затверджено угоду від 10 червня 2014 року по кримінальному провадженню №0001700 про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Московського району м. Харкова та обвинуваченим ОСОБА_3 та останнього засуджено за ч. 1 ст. 317, ст. 75 КК України.

На вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу.

У відповідності з вимогами ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Апеляційна скарга обвинуваченого цим вимогам не відповідає.

У зв`язку з викладеним вище апеляційну скаргу обвинуваченого було залишено без руху ухвалою від 26 серпня 2014 року як подану без додержання вимог ст. 396 КПК України,

В цій ухвалі зазначалося, що апелянт просить скасувати вирок, яким було затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Положення п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України передбачають вичерпний перелік підстав, з яких обвинуваченим може бути оскаржений вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі оскаржує фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, зазначаючи про те, що ні вирок, ні угода про визнання винуватості не відповідають його інтересам та дійсним обставинам правопорушення, порушено його право на захист, а тому вищевказаний вирок суду вважає незаконним і ставить питання про його скасування з цих підстав.

Таке обґрунтування просьби обвинуваченого суперечить положенням п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а відповідно, і вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України.

При цьому, просьба апелянта має бути сформульована з урахуванням того, які рішення з передбачених ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі прийняти за результатом розгляду апеляційної скарги.

Копію ухвали від 26 серпня 2014 року було направлено на зазначену в апеляційній скарзі адресу для кореспонденції: АДРЕСА_1 .

Але дане поштове відправлення не було вручено адресату і повернуто до апеляційного суду.

Оскільки до теперішнього часу до суду не надійшло даних про отримання обвинуваченим ОСОБА_3 копії ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги і виправлення зазначених в ній недоліків, прийняття рішення згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України є передчасним.

На підставі викладеного слід дійти висновку про доцільність повторного направлення ухвали про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_3 на адресу його проживання: АДРЕСА_2 , зі встановленням строку для усунення вищевикладених недоліків цієї скарги до 14 листопада 2014 року включно.

Керуючись ст. 398, ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без руху.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_3 для усунення недоліків апеляційної скарги в строк до 14 листопада 2014 року включно.

Суддя: