ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/815/26
Провадження №1-кс/505/395/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення № 2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженню за № 0000210 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання слідчий відділення № 2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженню за № 0000210 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 16.03.2026 приблизно о 16:45 годині на нерегульованому перехресті вулиці Тіверської та Бірзульської м. Подільськ Одеської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю легкового автомобіля ВАЗ моделі 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснюючи поворот з вулиці Бірзульської на вулицю Тіверську, не переконавшись у безпеці руху не помітив мотоцикл марки «Musstang» синього кольору, без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній рухаючись по вулиці Бірзульській зіткнувся із легковим автомобілем.(ЄО № 6241 від 16.03.2026).

17.03.2026 відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

17.03.2026 проведено огляд місця дорожньо - транспортної пригоди, яка розташована біля електричної опори № 12, на перехресті вул. Бірзульська та Тіверська, м. Подільськ, Одеської області, в ході проведення якого вилучено автомобіль марки «ВАЗ», моделі 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні ушкодження, які виникли в результаті ДТП, який в подальшому поміщений на спеціалізований майданчик м. Подільськ, за адресою: Одеська область, м. Подільськ, провулок Куяльницький, 28Д.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вказаний автомобіль марки «ВАЗ», моделі 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Кочкувате.

Таким чином вказаний автомобіль є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно- трасологічної експертизи.

вказаний автомобіль, по вказаних матеріалах кримінального провадження визнаний та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч.І ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Дослідивши докази здобуті в ході досудового слідства виникла необхідність для арешту вказаного майна, так як існує:

а) обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 286 КК України ( п. 1, ч.3 ст. 132 КПК України);

б) потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на особисті речі ( п.2 ч. 3 ст. 132 КПК України);

в) існує реальна загроза знищення доказів вчинення злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу».

Вказаний транспортний засіб, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України вказаний транспортний засіб підпадає під ознаки іншого володіння особи.

Слідчий зазначає, що вказаний транспортний засіб, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, що б у ході подальшого розслідування мати можливість його дослідження за вказаним місцем зберігання.

Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази у провадженні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Слідчий відділення № 2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до матеріалів поданого клопотання долучив заяву в якій зазначив розгляд клопотання проводити без його участі

Слідчим надано заяву від користувача майна ОСОБА_5 про розгляд клопотання проводити без його участі, суть клопотання підтримує.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Слідчими слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінального провадження за № 0000210 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області 17.03.2026 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч. 2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ( ч. 3 ст. 132 КПК України).

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, слідчими СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню за № 0000210 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд, зважаючи на обставини кримінального провадження, терміновість звернення із клопотанням органу досудового розслідування про накладення арешту на майно, доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування, майно, на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення, належить до такого, що має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається накладення арешту з метою його збереження.

Щодо строків звернення до слідчого судді

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Так, відповідно до досліджених матеріалів, доданих до клопотання слідчого, 17.03.2025 проведено огляд місця дорожньо - транспортної пригоди, яка розташована біля електричної опори № 12, на перехресті вул. Бірзульська та Тіверська, м. Подільськ, Одеської області, в ході проведення якого вилучено автомобіль марки «ВАЗ», моделі 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні ушкодження, які виникли в результаті ДТП, який в подальшому поміщений на спеціалізований майданчик м. Подільськ, за адресою: Одеська область, м. Подільськ, провулок Куяльницький, 28Д.

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий суддя доходить висновку, що у даному випадку відсутні підстави для визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів, оскільки слідчим у кримінальному провадженні вже прийнято рішення з цього питання (винесено відповідну постанову), та саме на сторону кримінального провадження покладається обов`язок зберігати речові докази у стані, придатному для використання (ч. 2 ст. 100 КПК України), відповідно, у задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 98,107,131,132,170,171-173,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання слідчого.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за № 0000210 від 17.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, шляхом заборони власнику майна та третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином, на автомобіль марки «ВАЗ», моделі 111883 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Кочкувате.

Відмовити слідчому у визначенні місця зберігання зазначеного майна.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти на сторону обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_8