Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8110/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду у м. Києві кримінальне провадження № 0001473, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.07.2023, за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, № 0001473, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.07.2023, за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.06.2025 задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 26 червня 2025 року до 24 серпня 2025 року включно з альтернативою застави у розмірі 105980 грн.

У подальшому, 08.07.2025 за ОСОБА_3 внесено за вищевказаною ухвалою заставу.

На даний час судовий розгляд у даному кримінальному проваджені не завершений (стадію дослідження доказів, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України, виконано), а запобіжний захід у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не скасовано. Через канцелярію суду 04.12.2025 та 26.02.2026 надійшли клопотання заставодавця ОСОБА_6 та представника заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави. Дані клопотання обґрунтовані тим, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.06.2025 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 26 червня 2025 року до 24 серпня 2025 року включно з альтернативою застави у розмірі 105980 грн, яка ним, ОСОБА_6 , внесена 08.07.2025 на депозитний рахунок суду.

Клопотань від прокурора про звернення застави у дохід держави не надходило.

Відтак, ОСОБА_6 на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України просить повернути заставу у зв`язку із припиненням, на його думку, дії запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та письмове клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу. Дані клопотання обґрунтовуються тим, що згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 03.10.2025 відсутній на службі, місце його перебування не відоме відповідно отримано інформацію, що встановити місцезнаходження останнього не виявилось можливим. На даний час обвинувачений ОСОБА_3 не з?являється до суду для проведення судового розгляду, що свідчить про те, що останній переховується від суду. Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 ст. 188 КПК України, передбачено, що клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подане: 1) одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, і обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Наразі існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від суду, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_3 умисно вчинив тяжкий злочин та на даний час за місцем мешкання не з?являється, його місцезнаходження не відоме, не прибуває на виклики до суду, не виконує обов?язки обвинуваченого, що вказує на бажання останнього ухилитись від суду.

Зазначені обставини є достатніми підставами вважати, що одержавши відомості про звернення до суді із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_3 до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить вищевказані дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник у вирішенні клопотань прокурора поклалась на розсуд суду, не заперечувала наявність ознак того, що обвинувачений ухиляється від суду та не виконує процесуальні рішення, не зазначила про наявність об`єктивних причин.

Вивчивши клопотання прокурора, клопотання ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 , вислухавши думку учасників судового провадження, а також враховуючи положення кримінального процесуального закону, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183 КПК України, суд дійшов таких висновків.

Ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором та стороною захисту, суд бере до уваги те, що на даний час ОСОБА_3 висунута обґрунтована підозра (обвинувачення) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Також на даний час є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ухиляється від суду та не виконує процесуальні рішення.

До Подільського районного суду міста Києва надійшов лист щодо надання документів на запит прокурора вих. №1878/11624, відповідно до якого станом на 13.11.2025 ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 03.10.2025 та відсутній на військовій службі.

Тобто, вважається таким, що не виконує обов`язки військової служби з 05.10.2025.

Жодних відомостей про місце його перебування до військової частини НОМЕР_1 не надходило. В судові засідання обвинувачений ОСОБА_3 не з`являється, причини неявки до суду не повідомляє, ухвалу Подільського районного суду міста Києва не виконує.

Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали, вважає, що у зв`язку з ухиленням ОСОБА_3 від явки до суду є підстави оголошення розшуку обвинуваченого та зупинення провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 21, ч. 2 ст. 318 КПК України, явка обвинуваченого в судове засідання є обов`язковою.

Відповідно до ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку.

Обвинувачений ОСОБА_3 ухиляється від явки до суду, оскільки в судові засідання не з`являється, причини неявки до суду не повідомляє, місце його перебування на даний час не встановлено, ухвалу Подільського районного суду міста Києва не виконує.

Клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу внесене одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 188 ч. 2 п. 1 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою доправлення її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є обов`язковою, неодмінною умовою законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§§73, 74 рішення ЄСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", §§66, 67 рішень ЄСПЛ від 07.04.2005г. у справі "Рохліна проти Росії", §§73, 74 рішення ЄСПЛ від 01.06.2008 г. у справі "Мамедова проти Росії").

Прокурором у клопотанні та доданих до клопотання документах доведено наявність підстав для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, що обвинувачений переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, вже реалізовано один з ризиків, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Щодо клопотання ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 , то суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, серед яких є запобіжний захід у виді застави.

Згідно ч.1 ст.182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 КПК.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем (ч.2 ст.182 КПК).

Особа, яка внесла заставу, набуває статусу заставодавця, з яким пов`язані обов`язки по забезпеченню належної поведінки підозрюваного/обвинуваченого, явки його за викликом. До прав заставодавця можна віднести надання йому інформації про кваліфікацію кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється або обвинувачуються особа, та передбачені законом санкції, а також можливість отримати заставу, що не була звернена в дохід держави, після припинення дії цього запобіжного заходу.

При застосуванні запобіжного заходу у виді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків (ч.3 ст.182 КПК).

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення (ч.4 ст.182 КПК).

З моменту обрання запобіжного заходу у виді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч.6 ст.182 КПК).

У випадках, передбаченихч.3 абоч.4 ст. 183КПК підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч.7 ст.182 КПК).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (ч.8 ст.182 КПК).

При цьому, застава звертається у дохід держави:

-у разі невиконання обов`язків заставодавцем;

-якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки;

-якщо підозрюваний, обвинувачений порушив інші покладені на нього обов`язки.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч.9 ст.182 КПК).

Таким чином, процесуальний закон надає можливість застосування двох альтернативних алгоритмів процесуальних рішень та дії слідчого та прокурора.

По-перше, при встановленні факту порушення підозрюваним/підозрюваною покладених на нього/неї обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у виді застави, прокурор вправі в порядкуч.9 ст.182 КПК звернутися до суду з клопотанням про звернення застави в дохід держави та одночасно просити застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід.

По-друге, після отримання рішення слідчого судді про звернення застави в дохід держави, слідчий за погодженням з прокурором, вправі звернутися до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу (більшого розміру застави або іншого більш суворого).

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положеньч.7 ст.194КПК (ч.10 ст.182 КПК).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою (ч.11 ст.182 КПК).

В свою чергу, ч.4 ст.132 КПК визначено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічна підстава про припинення заходів забезпечення кримінального провадження знайшла своє відображення в ст.203 КПК.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, після звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням заставодавцем 08.07.2025 року за ОСОБА_3 застави, ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави. Застава є безстроковим запобіжним заходом, тобто процесуальним законом не передбачено строку дії застави, як запобіжного заходу.

Відповіднодо вимог кримінального процесуального закону, у разі внесення застави, не тільки підозрюваний/підозрювана має виконувати обов`язки, покладені на нього (неї), а й заставодавець, у разі неможливості органу досудового розслідування має обов`язок зв`язатись з підозрюваним/підозрюваною, якщо йому відомо місце перебування останнього (-ої), та повідомити його/її про необхідність явки до слідчого/слідчого судді/суду. З моменту внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки визначені ухвалою суду строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у виді застави.

Закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та закінчення строку дії покладених на обвинуваченого судом обов`язків не припиняє дію запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави. Відповідно до вимог ч.11 ст.182 КПК, п.8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у виді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави. При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді застави, відповідно до ст.203 КПК діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК цей запобіжний захід не має граничного строку дії, тому вимоги клопотання заставодавця про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у виді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам ОСОБА_3 переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи заставодавця ОСОБА_6 та його представника про те, що закінчився строк дії запобіжного заходу, а застава не звернута в дохід держави, у зв`язку із чим на їх думку застава підлягає поверненню, суд визнає неспроможними та такими, що суперечать положенням кримінального процесуального закону. Суд наголошує, що з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави (ч.4 ст.202 КПК), і саме з цього часу обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, таким чином вимоги про повернення застави у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на законі.

Обов`язок заставодавця, який не є підозрюваним (обвинуваченим) із забезпечення належної поведінки підозрюваного/підозрюваної та його/її явки за викликом також забезпечується внесеним розміром застави. Оскільки запобіжний захід у виді застави є безстроковим та діє до часу його скасування або зміни на інший вид запобіжного заходу, вимоги про повернення застави у зв`язку з закінченням строку дії покладених обов`язків, з числа передбачених ч.5 ст.194 КПК, не ґрунтуються на положенні процесуального закону. При цьому, стороною обвинувачення до суду скероване клопотання про обрання запобіжного заходу до ОСОБА_3 у виді тримання під вартою та клопотання про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, стороною обвинувачення в кримінальному провадженні встановлені обставини, що можуть свідчити про переховування ОСОБА_3 від суду.

З урахуванням наведеного, покладені в основу вищевказаних клопотань мотиви, суд визнає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 про повернення застави задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала в частині надання дозволу на затримання ОСОБА_3 , втрачає законну силу 17.09.2026 року або до вказаної дати з моменту приводу обвинуваченого чи відкликання ухвали прокурором.

Зупинити провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його розшуку.

Копію ухвали вручити прокурору для організації виконання в частині надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також надіслати до Подільського УП ГУНП України в м. Києві на виконання.

Відмовити в задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 про повернення ОСОБА_6 застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1