провадження №1-кп/947/653/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11 березня 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000535 від 20.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 04.12.2025 року по кримінальному провадженню №0000535 від 20.08.2025 року, ОСОБА_3 обвинувачується у закінченому замахі на незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад сто та не перевищує двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглянути провадження у скороченому порядку.

3. Обвинувачений ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України визнав повністю. Погодився розглянути кримінальне провадження у скороченому порядку, тобто не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показання давати погодився.

4. Захисник обвинуваченого, під час судового розгляду, підтримала позицію обвинуваченого щодо скороченого порядку розгляду кримінального провадження, погодилася не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

5. Потерпілий, під час судового розгляду, також погодився розглянути кримінальне провадження у скороченому порядку, тобто не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспоруються.

6. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.

7. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

8. Водночас, враховуючи особи обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, вирішити долю речових доказів та запобіжних закодів.

9. На стадії судових дебатів, обвинувачений зазначив, що це була помилка, більше такого не повториться. Просив суворо не карати.

10. Захисник на стадії судових дебатів, просила врахувати, що обвинувачений визнав вину, відшкодував шкоду потерпілому, вперше притягається до відповідальності, а тому просила встановити іспитовий строк 1 рік.

11. Потерпілий на стадії судових дебатів погодився зі стороною захисту. Зазначив. що претензій до обвинуваченого не має, моральна шкода йому була відшкодована. Вважав, що обвинуваченого не потрібно карати.

12. Під час останнього слова, обвинувачений заявив, що вже все сказав.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

13. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

14. Не пізніше 20.08.2025 року, у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою покататися на ньому та в подальшому повернути власнику, без наміру привласнити його собі.

15. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 20.08.2025 року приблизно о 07:10 год., перебуваючи за адресою м.Одеса, вул.Сім`ї Глодан, поруч з житловим будинком №8/1 побачив автомобіль марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , коричневого кольору, 2008 року випуску, обладнаний системою безключового запуску двигуна «Start/Stop», вартістю 220425 гривень, двигун якого працював та в якому перебував власник даного транспортного засобу потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до вказаного автомобіля і в наказному тоні сказав ОСОБА_6 вийти з автомобіля та почав відкривати двері автомобіля проти волі останнього.

17. Сприймаючи дії ОСОБА_3 загрозливими для себе, ОСОБА_6 почав виходити з автомобіля, в цей час він побачив в правій руці ОСОБА_3 предмет схожий на пістолет, яким виявився газобалонний пістолет калібру 4,5 мм (.177) «Umarex MAKAROV. 645 К», виконаний за зразком «Пістолета Макарова» (до вогнепальної зброї не належить) з відсутнім балончиком заповненим вуглекислим газом.

18. Після того, як потерпілий вийшов, ОСОБА_3 продовжуючи втілювати свій умисел направлений на заволодіння вказаним транспортним засобом, спрямував ствол зазначеного пістолету в бік ОСОБА_6 , тим самим вчинив погрозу застосування насильства, яке не є небезпечним для життя, сів за кермо автомобілю марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 та передав потерпілому записку з номером свого телефону і сказав в подальшому зателефонувати йому. Надалі, ОСОБА_3 не маючи права на користування вказаним транспортним засобом, почав приводити автомобіль у рух не забравши ключі від автомобіля у потерпілого.

19. Тож, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, однак довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитись автомобілем не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки ключ від автомобіля перебував у ОСОБА_6 , який в той момент знаходився на значній відстані та через неправильне приведення ОСОБА_3 механізмів автомобілю для початку руху, двигун вказаного транспортного засобу зупинився.

20. У подальшому, ОСОБА_3 розуміючи, що не зможе надалі розпоряджатися даним автомобілем, з місця вчинення злочину зник.

21. Відповідно до ч.2 ст.289 КК України, кримінальна відповідальність настає за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

22. Згідно з ч.2 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

23. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України доведена поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад сто та не перевищує двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

24. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому та його захиснику положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

25. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 суду підтвердив, що 20.08.2025 року зранку заволодів автомобілем «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_1 з погрозою застосування насильства щодо потерпілого, оскільки хотів покататися. Пістолет тримав у правій руці. Пояснив, що дав потерпілого записку зі своїм номером мобільного телефону, та як планував проїхати 100 метрів, а потім повернути автомобіль потерпілому.

V. Призначення покарання.

26. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

27. Так, ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується, як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, неодружений, позитивно характеризується, уклав з потерпілим мирову угоду щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому.

28. Згідно з досудовою доповіддю від 09.02.2026 року відносно обвинуваченого, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченими, оцінюється як середня; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушників від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу ще додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

29. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду, добровільне відшкодування моральної шкоди.

30. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

31. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

32. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому основне покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,з урахуванням положень 68 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, яке на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

33. При цьому, суд не вважає за потрібне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки під час судового розгляду встановлено, що вчиняючи злочин, обвинувачений не мав корисливого мотиву.

34. Водночас, враховуючи особу ОСОБА_3 , зокрема відсутність у нього судимостей, позиціє потерпілого, добровільне відшкодування моральної шкоду, досудову доповідь, а також позицію сторони обвинувачення щодо можливості звільнення від відбування призначеного покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із випробуванням, та покласти на нього додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

35. Окрім цього, суд також враховує положення ч.1 ст.77 КК України, щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки особа звільняється від відбування основного покарання.

36. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, був затриманий 20.08.2025 року, а згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси Києва від 22.08.2025 року, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було неодноразово продовжено, але після внесення застави, обвинувачений 04.12.2025 року був звільнений з під варти.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

37. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

38. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

39. Таким чином, арешт накладений на майно, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 25.08.2025 року (справа №947/31168/25, провадження №1-кс/947/12791/25) скасувати.

40. Відповідно до ч.1 ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

41. У зв`язку з цим, запобіжний захід у вигляді застави до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

VІІ. Речові докази.

42. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

VІІІ. Процесуальні витрати.

434. Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

44. Відповідно до довідок, сума витрат на проведення експертиз становить 17092,92 грн. (№СЕ-19/116-25/21404-АВ від 03.09.2025 - 2674,20 грн., висновок експерта №4304-34-25 - 14418,72 грн.).

45. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на суму 17092,92 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років, без конфіскації майна.

2. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два (2) роки.

3. Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків: 3.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 3.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4. Речові докази: 4.1) змив з підлотника автомобіля Renault Scеnic, д.н.з НОМЕР_3 ; змив з внутрішньої сторони річки водійської двері автомобіля Renault Scеnic, д.н.з НОМЕР_3 ; паперову записку з рукописним текстом; змив з керма автомобіля Renault Scеnic, д.н.з НОМЕР_3 ; змив з механічного перемикача передач автомобіля Renault Scеnic, д.н.з НОМЕР_3 ; мікрочастки з водійського сидіння автомобіля Renault Scеnic, д.н.з НОМЕР_3 ; предмет зовні схожий на пістолет «МАКАROV», номер на затворі НОМЕР_4 , з маркуванням CAL. 4.5mm(177.) та порожній магазин до нього; предмет зовні схожий на розкладний ніж; дві одноразові гумові рукавички; медична одноразова маска, - знищити; 4.2) чорну сумку, яка в середині містить дві упаковки стартових пакетів «Lifecell», з номера телефонів НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , які на момент огляду місця події розпаковані та дві упаковки стартових пакетів «Lifecell», з номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; сонцезахисні окуляри; мобільний телефон марки «NOMI», в корпусі чорного кольору з сім-картою НОМЕР_8 , IMEI1 НОМЕР_9 та IMEI2 НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «NOMI», в корпусі чорного кольору з червоними вставками сім-картою НОМЕР_7 , IMEI1 НОМЕР_11 та IMEI2 НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «Samsung» SM-A566B/DS, в корпусі білого кольору, IMEI1 НОМЕР_13 та IMEI2 НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «Samsung» Duos в корпусі чорного кольору, з IMEI1 НОМЕР_15 та IMEI2 НОМЕР_16 ; 5 аркушів паперу з номером телефону НОМЕР_7 ; рюкзак фіолетового кольору з логотипом «Lassa», всередині якого знаходились медичні маски синього кольору, медичні рукавиці білого кольору та чохол від шолому коричневого кольору; футболку темно-синього кольору зі вставками білого кольору на рукавах та комірі - повернути обвинуваченому; 4.3) автомобіль марки «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі, - повернути потерпілому.

5. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 17092 (сімнадцять тисяч дев`яносто дві) гривні 92 копійок.

6. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 25.08.2025 року (справа № /31168/25, провадження №1-кс/947/12791/25), після набрання цим вироком законної сили - скасувати.

7. Запобіжний захід у вигляді застави у розмірі вісімдесяти (80) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до набрання цим вироком законної сили, - залишити без змін.

8. До відома: до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженні №0000535 від 20.08.2025 року у період з 20.08.2025 по 04.12.2025 року включно, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

9. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10 Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

11. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1