Провадження №1-кп/748/148/26
Єдиний унікальний№ 748/90/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 01 жовтня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Топчіївка Чернігівського району Чернігівської області, громадянки України, з повною вищою освітою, одруженої, працюючої бухгалтером ДП «Чернігівський військовий лісгосп», раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. З Земельного Кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному використанню.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

ОСОБА_6 , обвинувачується у тому, що знаючи про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян здійснюється у межах норм, визначених Земельним кодексом України, та проводиться один раз по кожному виду використання, усвідомлюючи, що вона вже використала своє законне право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0170, площею 0,28 га. (Державна реєстрація на право власності на яку набуто 16.05.2018) для ведення особистого селянського господарства, виділеної на підставі рішення 25 сесії 7 скликання Серединської сільської ради, Чернігівського району, за рахунок земель сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Серединської сільської ради (нині Олишівської селищної ради) Чернігівського району, Чернігівської області, діючи незаконно, шляхом обману, повторно використала право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, кадастровий номер :05:000:5118, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка була виділена їй за рахунок земель комунальної власності - землі сільськогосподарського призначення, за наступних обставин.

Попередньо отримавши 11.05.2018 на законних підставах, згідно Земельного кодексу України, у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0170 виділеної за рахунок земель сільськогосподарського призначення, не пізніше 20.10.2020 у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заволодіння комунальним майном, шляхом обману, а саме на повторне, всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, безкоштовне отримання у власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, усвідомлюючи, що не має права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, вдруге, переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на незаконне збагачення шляхом безпідставного заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності, шляхом обману посадових осіб відділу у Чернігівському районі Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівських районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, який полягав у неповідомленні їм про вже використане нею право на безоплатне володіння земельною ділянкою, кадастровий номер :03:000:0170, в такий спосіб отримала від останніх позитивний висновок та реєстрацію земельної ділянки.

20.10.2020, у порядку безоплатної приватизації, ОСОБА_6 звернулася до Серединської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області із заявою про затвердження розробленого 06.08.2020 ПП «Земгеопроект» на її користь проекту землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:5118, загальною площею 2,0000 га. та, відведення такої ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Серединської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області.

У подальшому, 20.10.2020 враховуючи позитивні висновки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, які в свою чергу попередньо ОСОБА_6 , за наведених обставин, отримала в шахрайський спосіб, рішенням 46 сесії 7 скликання Серединської сільської ради Чернігівського району на користь ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою на земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:5118, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, виділеної за рахунок земель комунальної власності - землі сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів в адміністративних межах Серединської сільської ради (нині Олишівської селищної ради) Чернігівського району, Чернігівської області та передано ОСОБА_6 вище зазначену земельну ділянку у власність.

25.11.2020 за ОСОБА_6 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:5118, площею 2,0000 га.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_6 незаконно отримала у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :05:000:5118 для ведення особистого селянського господарства, тим самим спричинила державі майнову шкоду у сумі 26773, 94 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства).

Обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого не заперечував щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечувала щодо заявленого клопотання обвинуваченої.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення кримінальне правопорушення вона вчинила не пізніше 20.10.2020.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. Отже, станом на 17.02.2026 року минуло три роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Судом відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження, можливість продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 вказала, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Враховуючи те, що обвинувачена, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, таким правом не скористалася та надала письмову згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_3 за ч. 1 ст.190 КК України є кримінальним проступком та з моменту скоєння інкримінованого кримінального правопорушення минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався, відсутність даних щодо вчинення ОСОБА_3 протягом цього трирічного періоду нового кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст.190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Що стосується цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки, то його слід залишити без розгляду та роз`яснити право на звернення із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 44, 49 КК України, ст.284, 285, 286, 288, 392, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 01 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1