Cправа № 750/1095/26
Провадження № 1-кп/750/310/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному проваджені, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0018544 від 12.09.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Курилівка, Хмільницького району, Вінницької області, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-IX від 24.02.2022, у зв?язку з чим почав діяти воєнний стан на території України, який неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 86 від 27.03.2025, головний сержант ОСОБА_5 призначений на посаду водія 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , та зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 184 від 03.07.2025 головний сержант ОСОБА_4 вважається таким, що з 03.07.2025 самовільно залишив військову частину та знятий зі всіх видів забезпечення.

Таким чином, головний сержант ОСОБА_5 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб?єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, головний сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов?язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов?язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, головний сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов?язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)№ 86 від 27.03.2025, водія 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він с військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 03.07.2025 приблизно о 08.15 год., самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 з пунктом тимчасової дислокації на території АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 17.11.2025, а саме 17.11.2025 повернувся на військову службу до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), внаслідок чого злочин було припинено.

29.12.2025 ОСОБА_4 добровільно звернувся з клопотанням про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

29.12.2025 військовослужбовця ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

29.12.2025 на адресу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, розташованого у м. Дніпрі надійшла письмова згода командира ВЧ НОМЕР_3 на проходження підозрюваним військової служби.

У зв`язку з наведеним, прокурор на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини та просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, підтримав клопотання прокурора, просив суд задовольнити вказане клопотання та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки бажає продовжити військову службу у військовій частині.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та, отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався, добровільно висловив своє бажання продовжити військову службу, про що є згода командира військової частини НОМЕР_3 , в якій зазначено про можливість ОСОБА_4 продовжити проходження військової служби у відповідній частині, суд приходить до висновку про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст.407 КК України та закриття кримінального провадження.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 370, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0018544 від 12.09.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 , для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання ухвалою законної сили невідкладно прийняти/поновити ОСОБА_4 на військовій службі.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 повідомити Деснянський районний суд м. Чернігова та Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону про поновлення ОСОБА_4 на військовій службі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1