ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/219/26 Справа № 201/5695/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_7 ( режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_9 , поданої на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 00000770 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 та повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000770, внесеному 02 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ним було залучено захисників до участі у даному кримінальному провадженні, однак у зв`язку зі смертю повноваження його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 припинені.

Крім того, судом зазначено, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить такого поняття, як «представник обвинуваченого (померлого)».

Суд першої інстанції вказав, що органом досудового розслідування допущені суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону при визначенні в обвинувальному акті процесуального статусу зазначених осіб, які, з огляду на встановлені обставини, не можуть бути представниками померлого обвинуваченого та фактично не мають правового підґрунтя для залучення їх до участі у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги:

З вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилася прокурор та оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000770 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 358 КК України містить усі необхідні відомості та повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

У змінах до апеляційної скарги апелянт наголошує, що при встановленні факту вчинення кримінального правопорушення та за наявності достатніх доказів скоєння ОСОБА_10 діяння, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, розгляд справи та прийняття рішення щодо повідомлення про підозру є не правом, а процесуальним обов`язком суду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 набув статусу підозрюваного, прокурором було винесено постанову та закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 ..

Однак дружина ОСОБА_10 вважає останнього не винуватим у інкримінованому йому правопорушенні та просить реабілітувати померлого, що є підставою для звернення до суду з обвинувальним актом.

Також сторона обвинувачення зазначає, що висновки суду про відсутність в сторони захисту повноважень представництва інтересів ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження, остільки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є захисниками обвинуваченого та одночасно представниками потерпілої ОСОБА_13 .

Вказує, що визначення в обвинувальному акті саме такого процесуального статусу осіб жодним чином не порушує права обвинуваченого та його дружини, та не є суттєвим порушенням, що тягне за собою повернення обвинувального акту прокурору та не суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

Більш того, ОСОБА_13 відмовилась висловити свою думку щодо відводу прокурора, а тому питання щодо відводу прокурора до теперішнього часу є не вирішеним, у зв`язку з чим, ухвалення будь-якого судового рішення, в тому числі про повернення обвинувального акту прокурору, - є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того адвокати відмовилися висловити свою думку щодо відводу прокурора, а тому питання щодо відводу прокурора до теперішнього часу є не вирішеним, у зв`язку з чим, ухвалення будь-якого судового рішення, в тому числі про повернення обвинувального акту прокурору є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт не погоджується з висновками суду щодо недотримання органом досудового розслідування процедури, роз`яснення ОСОБА_13 права на можливість реабілітації померлого чоловіка та отримання від неї саме заяви про його реабілітацію, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

До того ж зазначає, що повернення обвинувального акту з підстав, визначених в ухвалі суду, є таким, що не відповідає кримінальному процесуальному закону, оскільки виконання вказівок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська є неможливим без відновлення досудового розслідування та прийняття окремих процесуальних рішень під час його проведення.

Адвокат ОСОБА_6 надала заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких просить відмовити в задоволення апеляційної скарги прокурора, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін .

В обґрунтування заперечення зазначає, що апеляційна скарга прокурора не обґрунтована та не місить підстав для її задоволення. Обвинувальний акт не містить відомостей, щодо смерті ОСОБА_10 , прокурором не встановлено коло близьких осіб обвинуваченого, не з`ясовано їх думку щодо закриття кримінального провадження. Більш того в обвинувальному акті відсутнє посилання на факт волевиявлення дружини, стороною обвинувачення не залучено для участі у кримінальному проваджені захисника.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з зазначених в ній підстав.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили відмовити в задоволені апеляційної скарги прокурора та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_13 належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважність причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання розгляду справи до суду не зверталась. З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проводити розгляд апеляційної скарги за її відсутності. Керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_13 .

Мотиви суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Ухвала про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, отже обвинувальний акт може бути повернуто прокурору лише з мотивів його невідповідності вказаній статті.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України в яких закріплено зміст та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення про повернення обвинувального акту прокурору, послався на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду 1-ї інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження прокурор Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_14 , у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 17 травня 2024 року затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який було скеровано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою суду вказаний обвинувальний акт повернено прокурору з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження колегіє суддів встановлено, що обвинувальний акт за зазначеним провадженням складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, зокрема містить анкетні відомості обвинуваченого, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання та громадянство стороною обвинувачення сформульовано обвинувачення щодо ОСОБА_10 , в ньому викладено фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, викладено формулювання обвинувачення а також зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого.

Межі судового розгляду визначаються пред`явленим обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті прокурором (ст.337 КПК України), і суд розглядає справу саме в межах висунутого обвинувачення. Принцип змагальності та право на справедливий суд реалізуються повною мірою під час судового розгляду, де сторони кримінального провадження мають рівні можливості подавати докази, заявляти клопотання та обстоювати свою правову позицію.

На підставі викладеного суд вважає, що даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст.291 КПК України та положеннями п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції і тому не вбачає підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Посилання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, внаслідок того, що норми КПК містять такого поняття, як представник обвинуваченого, колегія суддів визнає слушними. Однак вважає, що зазначена неточність у формулюванні процесуального статусу не є істотним порушенням, яке перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Неточність у визначенні процесуального статусу осіб, не перешкоджає суду під час підготовчого засідання самостійно з`ясувати повноваження учасників та встановити коло осіб, які мають право брати участь у провадженні з метою реабілітації померлого.

Також колегія суддів вбачає суперечність у висновках суду першої інстанції, оскільки вказуючи в мотивувальній частині рішення на відсутність у сторони захисту повноважень щодо представництва інтересів ОСОБА_13 , суд водночас фактично допустив вказаних адвокатів до участі у судовому засіданні, більш того в подальшому, задовольнив їхнє клопотання про повернення обвинувального акта. Такий підхід свідчить про непослідовність суду та порушення процесуальної логіки при ухваленні рішення.

Вказана суперечність свідчить про непослідовність висновків суду. Допуск осіб до процесу з одночасним запереченням їхнього статусу, ставить під сумнів законність задоволення клопотання, поданого особами без належного підтвердження їх повноважень.

Під час підготовки до апеляційного розгляду при перевірці доводів апеляційної скарги, колегією суддів було прослухано технічний запис судового засідання Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2024 року та встановлено, що під час судового засідання адвокати відмовились висловити думку щодо відводу прокурора.

Колегія суддів зазначає, що така процесуальна поведінка учасників судового розгляду, свідчить про неповноту судового розгляду на стадії підготовчого засідання та порушує механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій що по суті є всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань.

Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Що стосується правової підстави для продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлого, колегія суддів зазначає наступне.

У правовій науці та правозастосовній практиці під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Системний аналіз свідчить, що кримінальний процесуальний закон не містить прямої вказівки на те, хто може вимагати продовження провадження з метою реабілітації померлої особ..

Статтею 525 КПК України визначено, що близьким родичам обвинуваченого, який помер, надається право подавати заяву про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, якщо це необхідно для його реабілітації. Видається, що звертатися із заявою про продовження провадження з метою реабілітації померлого також мають право його близькі родичі.

Колегія судді враховує, що на стадії досудового розслідування прокурором було виконано вимоги п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, однак вказане рішення прокурора було оскаржено адвокатом ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_13 , що свідчить про факт волевиявлення дружини ОСОБА_10 щодо необхідності реабілітації її померлого чоловіка та незгодою з такою формою закінчення досудового розслідування, як закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю останнього.

Враховуючи, що органом досудового розслідування встановлено факт вчинення кримінального правопорушення конкретною особою у тому числі померлою, за наявності сукупності достатніх доказів для повідомлення про підозру, складання такого повідомлення є процесуальним обов`язком слідчого та прокурора.

З огляду на незгоду близьких родичів із пред`явленим обвинуваченням та їхнє бажання реабілітувати померлу особу, кримінальне провадження має бути розглянуте судом по суті для встановлення істини у справі. За таких обставин, смерть обвинуваченого не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку належного оформлення процесуальних документів згідно з вимогами ст. 291 КПК України, а суд від обов`язку розгляду справи з метою забезпечення прав законних представників (близьких родичів) на реабілітацію померлого.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право в тому числі встановити, чи немає підстав для закриття провадження, до яких згідно з п.п. 4-8 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК належать: смерть підозрюваного, обвинуваченого, якщо немає заяви про його реабілітацію.

Однак судом першої інстанції не встановлено думку близьких родичів щодо пред`явленого обвинувачення та їхньої позиції стосовно реабілітації померлого ОСОБА_10 , що є обов`язковою умовою для прийняття рішення про подальшу долю провадження.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Положення ст. 291 КПК України містять вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України. Однак суд першої інстанції підійшов формально до розгляду вказаного кримінального провадження, не з`ясувавши всіх обставин, які необхідно встановити під час підготовчого судового засідання, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, у зв`язку з чим доводи прокурора є належними і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_10 вимогам статті 291 КПК України, які обумовлюють повернення його прокурору.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 задовольнити .

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 00000770 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст.358 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді :