УХВАЛА

Справа № 621/593/26

Провадження 1-кс/621/91/26

26 лютого 2026 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 ,

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 23.02.2026, внесеного до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 23.02.2026 року у період часу з 14 години 40 хвилин до 15 години 25 хвилин було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності понятих добровільно видав три паперові згортки з речовиною зеленого кольору та один наперсток з речовиною темного кольору, яку упаковані до полімерного пакету №RІC21046709; паперовий згорток з насінням та полімерну пляшку з нашарування речовини темного кольору, які упаковані до полімерного пакету №PSP2035246, котрі було вилучено до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2025 за №0000025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

В ході проведення досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні було встановлено що власником вказаних предметів є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 , у якого було вилучене вищевказане майно.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст.ст. 40-1, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України, дізнавач просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до абз.1 ч.1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Аналогічно законодавством обмежено обіг зброї і боєприпасів без відповідного дозволу.

У постанові Касаційного кримінального суду від 13 грудня 2021 року у справі №754/2818/20 Верховний суд зазначив, що КПК зобов`язує слідчого, прокурора після обшуку одразу звернутися до суду з клопотанням про накладення арешту, що забезпечує власника чи іншого володільця майна, набутого законно та добросовісно, додатковими гарантіями перевірки правомірності володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів у порядку статті 172 КПК. Водночас вилучення предметів, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України, чи предметів, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством, не наділяє їх статусом тимчасово вилученого майна, а відтак не покладає на сторону обвинувачення обов`язку звернутися до суду для вирішення подальшої правової долі такого майна.

Відповідно до вимог ч. 7ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом органів державної влади від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, передбачено, що у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати, зокрема, предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання) та визначено, що до вилучених з обігу належать:

-предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України;

-предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством;

-документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

Оскільки вилучені в ході огляду місця події від 22.06.2025 предмети належать до наркотичних засобів, обіг яких заборонено законом, таке майно за змістом кримінально-процесуального закону не вважається тимчасово вилученим майном і не може бути повернуто особі, у якої було вилучено.

Таким чином, необхідність накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події полімерного пакету із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, схожу на рослину коноплі відсутня, оскільки вони не є майном, перелік якого визначений ч.10 статті 170 КПК України, та не потребують застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Беручи до уваги, що обіг наркотичних речовин є забороненим на території України, а також враховуючи, що вони вилучені слідчим під час огляду та є речовими доказами у кримінальному провадженні, у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки відсутні законні підстави для накладення арешту на майно, а вилучене майно є таким, що вилучене з обігу, а отже підлягає вилученню та не підлягає поверненню.

Відповідно до ч.1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 64-2, 170-173 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_7