н/п 1-кс/490/959/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8725/23
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

05 березня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва 13.09.2023, задоволено клопотання Миколаївської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та накладено арешт на автомобіль Mercedes E320 р.н. НОМЕР_1 , власник якого ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ., шляхом заборони розпоряджання, користування та його відчуження, а також з метою забезпечення збереження даного речового доказу.

Зазначив, що з 14.01.2024 року власником автомобіля Mercedes E320, номерний знак якого на даний час НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , також вказує, що накладений арешт на майно позбавляє власника на володіння своїм майном.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Також заперечував проти задоволення клопотання, автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні та з ним проводяться слідчі, зокрема 22.01.2026 року призначено комплексну судову експертизу матеріалів та засобів відео-звукозапису та автотехнічну експертизу, майно на яке накладено арешт є речовим доказом.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив скасувати арешт майна на автомобіль.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судом встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.09.2023, у кримінальному провадженні №0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль Mercedes E320 р.н. НОМЕР_1 , власник якого ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ., шляхом заборони розпоряджання, користування та його відчуження, а також з метою забезпечення збереження даного речового доказу.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, майно на яке накладено арешт, відповідає визначеним у ч. ч. 2, 3ст.170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно позиції прокурора майно на яке накладено арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, який необхідний для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та з ним проводяться слідчі дії, зокрема 22.01.2026 року призначено комплексну судову експертизу матеріалів та засобів відео-звукозапису та автотехнічну експертизу.

А тому є достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке накладено арешт має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може містити в собі інформацію про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 ККУкраїни.

Таким чином, оскільки на даний час досудове розслідування ще триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, що в свою чергу свідчить про те, що потреба у застосуванні арешту цього майна на час розгляду клопотання не відпала, заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та передчасним, а тому в задоволенні такого відмовляє.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000448 від 06.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1