Номер справи 289/418/26
Номер провадження 1-кс/289/78/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської областi ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000037 від 04.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло вказане клопотання, в якому ставиться питання про накладення арешту у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування на вилучені в ході проведення огляду місця події 03.03.2026 : вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та лісову продукцію - дров`яну деревину породи сосна об`ємом 8 метрів кубічних, з метою забезпечення даних речових доказів та проведення відповідних судових експертиз з ними.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що 03.03.2026 о 13 годині 50 хвилин до ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 03.03.2026 о 13 години 49 хвилин за адресою: Житомирський район с. Вівче, вулиця Невідома, авто ЗІЛ-131 з маніпулятором зеленого кольору д.н.з невідомо перевозить деревину породи сосна та дуб без відповідних документів та бірок.

Після цього, цього ж дня близько 14 години 30 хвилин, поблизу с. Заньки, Потіївської ТГ, Житомирського району, Житомирської області працівниками ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області зупинено автомобіль марки "ЗИЛ-131", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на вказаному вище авто, перевозив лісову продукцію - дров`яну деревину породи сосна приблизним об`ємом 8 метрів кубічних, не маючи відповідних документів, які підтверджують походження даного вантажу.

В ході проведення першочергових слідчих (розшукових) дій встановлено, що 03.03.2026 близько 12:00 години ОСОБА_6 , під час дії воєнного стану в Україні, у лісовому масиві поблизу с. Вівче, Потіївської ТГ, Житомирського району, Житомирської області таємно викрав дров`яну деревину породи сосна, що вже була зрізана на ділянці, яка належить ДП «Радомишльському лісгоспу АПК», чим заподіяв майнову шкоду юридичній особі, яка встановлюється.

04.03.2026 відомості про вказаний злочин були зареєстровані до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час проведення огляду місця події 03.03.2026 на автодорозі «Радомишль-Потіївка» поблизу с. Заньки, Потіївської ТГ, Житомирського району, Житомирської області було вилучено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженою лісовою продукцією - дров`яною деревиною породи сосна приблизним об`ємом 8 метрів кубічних, який був поставлений на майданчик затриманих автомобілів, що знаходиться по вулиці Малій Житомирській, 11-А в м. Радомишль, Житомирського району, Житомирської області, так як вказаний вище транспортний та лісова продукція мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію, автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

04.03.2026 вилучені вище об`єкти, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000037.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України перелічені вище об`єкти, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зазначене у клопотанні майно було тимчасово вилучене в порядку статті ст. 237 КПК України в ході проведення огляду місця події від 03.03.2026.

Метою накладення арешту на вказане майно є необхідність збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що в подальшому будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження для забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.

Враховуючи, що вище перелічені речі являються речовими доказами, а незастосування заборони відчуження, використання вказаним вище майном, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та інших незаконних дій, які можуть перешкодити слідству, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні, органом досудового розслідування не можливо без застосування заходу забезпечення накладення арешту на майно, отримати речі, які можуть бути використані під час розслідування та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що відповідає загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у відповідності до положень статі 132 КПК України.

Розгляд клопотання призначено на 06.03.2026 та за клопотанням представника власника майна адвоката ОСОБА_4 було відкладено на 10.03.2026.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Окрім того пояснив, що водій транспортного засобу ОСОБА_6 не мав документів на перевозку лісоматеріалів, під час огляду місця події сам особисто вказав місце, де він викрав деревину. На даний час досудове розслідування тільки розпочато, призначено судово-трасологічну експертизу, для проведення якої необхідно надати вантажний автомобіль (який являється знаряддям вчинення злочину), так як на якому перевозилася лісова продукція з метою встановлення тотожності слідів автомобіля, тому в разі не накладення арешту на цей транспортний засіб власник може замінити колеса. Зазначив, що долучена представником власника майна товарно-транспортна накладна (далі по тексту ТТН) від 25.12.2025 не стосується деревини, яка перевозилася ОСОБА_6 03.03.2026 без відповідних документів, при цьому звертає увагу суду на ту обставину, що згідно ТТН вантаж перевозився із Звягельського району в м. Радомишль, однак зупинено автомобіль з деревиною поблизу с. Заньки Потіївської ТГ, що значно віддалено від вказаного в ТТН маршруту. Просить суд не брати до уваги показання допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_7 , так як його покази сумнівні та не підтверджені жодними доказами.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на майно, зазначив, що клопотання необґрунтоване, зазначені в протоколі огляду місця події відомості не відповідають фактичним обставинам, протокол не є допустимим доказом, так як огляд проведено без участі понятих, а на його клієнта чинився тиск під час проведення огляду. ОСОБА_6 перевозив деревину, яка не була викрадена, долучена до матеріалів справи ТТН підтверджує законність перевезення вказаної лісопродукції, що може також підтвердити свідок ОСОБА_7 , який є замовником деревини. Водночас під час огляду місця події не було залучено спеціаліста, який міг би визначити об'єм деревини, тому не зрозуміло звідки в постанові про визнання речовими доказами взялося 8 метрів кубічних. Вважає, що підстави для накладення арешту на майно відсутні, мета арешту не вказана, тому просить відмовити в задоволенні клопотання, або не задовольняти в частині заборони в користуванні транспортним засобом, який являється єдиним способом заробітку власника.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням адвоката ОСОБА_4 свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що він являється приватним підприємцем, виготовляє пиломатеріали. В кінці грудня 2025 року він купив у ОСОБА_8 ліс, а саме 22 метрів кубічних деревини (сосна), в кінці грудня 2025 року ОСОБА_6 перевіз 9 метрів кубічних цієї деревини, після чого в нього поламався транспортний засіб, тому іншу частину ОСОБА_6 перевозив 03.03.2026, однак не довіз, так як його зупинили працівники поліції та авто разом із деревиною відправили на штраф майданчик. Документи на перевезення деревини були у свідка ОСОБА_7 (надав суду для огляду оригінал ТТН від 25.12.2025), а не у водія ОСОБА_6 . На уточнюючі питання прокурора свідок повідомляв, що з ОСОБА_9 про купівлю деревини домовився на початку грудня 2025, де він познайомився з останнім не пам`ятає, номера телефону Котвіцького свідок не має, чи укладав з Котвіцьким письмовий договір не знає, щодо наявності податкової накладної на купівлю деревини не знає. Договір про перевезення деревини з ОСОБА_6 укладав усно.

Заслухавши доводи прокурора, представника власника майна, показання свідка, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З матеріалів, доданих до клопотання установлено, що в провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000037 від 04.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_5 про те, що 03.03.2026 близько 14-30 годині поблизу с. Заньки Потіївської ТГ Житомирського району Житомирської області було зупинений автомобіль марки "ЗИЛ-131", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який на вказаному вище авто, перевозив лісову продукцію - дров`яну деревину породи сосна приблизним об`ємом 8 метрів кубічних, не маючи відповідних документів, які підтверджують походження даного вантажу. В ході проведення першочергових слідчих дій було встановлено, що 03.03.2026 близько 12-00 години ОСОБА_6 під час дії воєнного стану у лісовому масиві поблизу с. Вівче Потіївської ТГ таємно викрав дров'яну деревину породи сосна, що вже була зрізана на ділянці, чим завдав майнову шкоду юридичній особі, яка встановлюється (а.с.5).

Згідно даних електронного рапорта 03.03.2026 о 13:50 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що заявник ОСОБА_5 повідомив про перевезення авто ЗІЛ 131 деревину породи сосна та дуб без відповідних документів та бірок, рухається в напрямку с. Потіївка (а.с.6).

03.03.2026 проведено огляд місця події за участі власника т.з. ОСОБА_6 , в присутності понятих, на ділянці автодороги «Радомишль- Потіївка» юлизько 1 км від с. Заньки Потіївської ОТГ, де на узбіччі автомобільного шляху знаходиться вантажний автомобіль ЗИЛ модель «131» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який завантажений лісовою продукцією колодами дерев сосни приблизною довжиною 2 м, автомобіль обладнаний маніпулятором. Водій автомобіля ОСОБА_6 , який являється і власником вказаного транспортного засобу, пояснив, що перевозить дров'яну деревину породи сосна, але документи, які підтверджують походження деревини, у нього відсутні, зазначив, що вказану деревину він взяв на ділянці, що знаходиться у лісовому масиві поблизу с. Вовче Потіївської ТГ, що була вже зрізана та лежала там. Вантажний автомобіль «ЗИЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженою у ньому лісовою продукцією колодами дерев сосни, було вилучено до ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області (а.с.8-13).

Постановою про визнання об'єктів речовими доказами від 04.03.2026 вилучені автомобіль «ЗИЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_1 та лісову продукцію дров'яну деревину породи сосна приблизним об'ємом 8 метрів кубічних, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000037 та поставити на майданчик затриманих транспортних засобів ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області (а.с.14-15).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ЗИЛ модель 131 реєстраційний номер НОМЕР_1 власником являється ОСОБА_6 (а.с.16).

04.03.2026 до поліції надійшла заява директора ДП «Радомишльський лісгосп АПК» про встановлення та притягнення до відповідальності осіб, які 03.03.2026 вчинили крадіжку дров'яної деревини непромислового використання приблизно 7 м3, яка була заготовлена на рубці 2026р. в кварталі 25 виділі 54 Потіївського лісництва ДП «Радомишльський лісгосп АПК» (а.с.23).

Постановою слідчого від 10.03.2026 у кримінальному провадженні № 0000037 від 04.03.2026 призначено судово-трасологічну експертизу з наданням експерту фото таблиці із зображенням слідів вантажного автомобіля, сфотографованих у лісовому масиві поблизу с. Вівче, та вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.94,95).

Отже, описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження № 0000037 від 04.03.2026 дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя враховує початкову стадію досудового розслідування, яке розпочато лише 04.03.2026, а також досліджені письмові матеріали клопотання.

Твердження представника власника майна не свідчать про очевидну і категоричну недопустимість доказів, а остаточна оцінка зібраним у даному кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що вилучена лісопродукція перевозилася на законних підставах, слідчий суддя оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

Показання допитаного в судовому засіданні за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в якості свідка ОСОБА_7 суд оцінює критично, так як вони являються неточними, не узгоджуються між собою (стверджуючи про наявність договірних відносин з Котвіцьким про купівлю-продаж лісоматеріалів свідок не пам'ятає як і де з ним познайомився та не має з ним засобів зв'язку), окрім того його свідчення не підтверджені жодними доказами та не спростовують обставин, викладених у клопотанні.

Посилання представника власника майна на те, що товарно-транспортною накладною від 25.12.2025 підтверджується законність походження та перевезення вилученої деревини, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження того, що вилучена деревина, яка перевозилася саме 03.03.2026 без відповідних документів має законне походження та без проведення відповідних слідчих дій на даному етапі досудового розслідування неможливо встановити її походження.

Зазначені обставини повинні бути перевірені та підлягають встановленню в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, і з огляду на його стадію, не можуть бути однозначно встановлені слідчим суддею під час даного розгляду, що безумовно свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешту даного майна за для досягнення завдань даного кримінального провадження.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та у цьому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження.

При розгляді клопотання слідчим суддею було встановлено, що вилучені під час огляду місця події вантажний автомобіль ЗИЛ-131 та лісова продукція дров'яна деревина породи сосна, мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Виходячи з матеріалів вказаного провадження, є підстави вважати, що майно, яке було вилучено під час проведеного огляду 03.03.2026, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Таким чином, у клопотанні прокурора про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

За змістом ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, що суттєво позначаються на інтересах інших осіб. З урахуванням всіх обставин, арешт майна в даному випадку має полягати в позбавленні власника права на відчуження, розпорядження ним до вирішення справи по суті без обмеження права користування, при цьому транспортний засіб із-за необхідності проведення з ним процесуальної дії має бути переданий власнику після експертного дослідження. Накладення арешту в даному випадку не суперечить статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якої будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, з дотриманням справедливого балансу інтересів і положень національного законодавства, відповідності принципові верховенства права.

Враховуючи викладене слідчий суддя резолютивну частину повного тексту даної ухвали доповнює абзацом третім наступного змісту : «Після отримання всіх необхідних висновків по призначених експертизах вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути безоплатно власнику майна ОСОБА_6 на відповідальне зберігання та заборонити останньому до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні №0000037 від 04.03.2026 в будь-який спосіб відчужувати його, попередивши власника про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт».

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, до того ж власник чи володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту, якщо доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 03.03.2026 на автодорозі «Радомишль-Потіївка» поблизу с. Заньки, Потіївської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, майно, а саме на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та лісову продукцію - дров`яну деревину породи сосна об`ємом 8 метрів кубічних, які знаходяться на майданчику затриманих автомобілів, що розташований по вулиці Малій Житомирській, 11-А, в м. Радомишль, Житомирського району, Житомирської області та які являються речовими доказами у кримінальному провадженні №0000037, з забороною їх відчуження і розпоряджання до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню та забороною користування транспортним засобом до проведення судових експертиз.

Після отримання всіх необхідних висновків по призначених експертизах вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику майна ОСОБА_6 на відповідальне зберігання та заборонити останньому до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні №0000037 від 04.03.2026 в будь-який спосіб відчужувати його, попередивши власника про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1