УХВАЛА

10 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 206/4004/19

провадження № 51 - 1680 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 06 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2026 року щодо виправданого ОСОБА_5 ,

установив:

Касаційна скарга подана з порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи,

яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані вирок та ухвалу, однак, наполягаючи на призначенні нового розгляду в суді першої інстанції, не обґрунтовує процесуальної необхідності ухвалення саме такого рішення з огляду на положення статей 407, 415 КПК, а також з урахуванням правової позиції сторони обвинувачення, викладеної під час апеляційного провадження.

Незважаючи на те, що вирок був предметом перегляду в апеляційному порядку,

у касаційній скарзі не наведено належного обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду та істотного порушення ним вимог статей 404, 405, 419 КПК. Зокрема, прокурор не зазначає, які саме доводи скарги сторони обвинувачення апеляційний суд не перевірив та на які з них дав необґрунтовані чи неповні відповіді, а також не обґрунтовує, у чому саме полягає неправильність висновків викладених у цьому судовому рішенні.

Таким чином, усупереч вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить належного обґрунтування заявлених вимог у їх взаємозв`язку з передбаченими законом підставами для скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки у ній прокурор не навела конкретних доводів щодо наявності таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б у розумінні статей 436, 438 КПК могли бути підставами для ухвалення такого рішення.

Наявність цих недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

При цьому колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання її нового тексту.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2026 року щодо виправданого ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити прокурору, що в разі неусунення недоліків у встановлений строк касаційну скаргу буде їй повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3