Провадження № 11-кп/824/2763/2026Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 3 вересня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 3 вересня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001285, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - повернуто прокурору Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 .

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0001285 від 03.05.2024 року не зазначено дату вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому, в обвинувальному акті відсутні посилання на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину у невстановлений день, час та місці. Вказане, на думку суду, фактично призведе до перекладання функції державного обвинувачення на суд, що є неприпустимим.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про повернення обвинувального акта прокурору скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладено фактичні обставини та формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про особу потерпілого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, розмір шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, а також всі інші відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зазначає, що положення ст. 291 КПК України не містять вимог щодо зазначення місця, дати, часу і способу вчинення кримінального правопорушення. Крім того, судом під час підготовчого засідання взагалі не з`ясовувалось чи встановлена дата вчинення кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що місце, час і спосіб вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

Посилається на вимоги ст. 337 КПК України та вказує, що у ході підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості давати оцінку сформульованому обвинуваченню з точки зору його повноти та обґрунтованості.

Крім того, суд повернув обвинувальний акт прокурору в підготовчому судовому засіданні без повідомлення потерпілого та його участі.

В підсумку вважає, що суд вирішуючи питання фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 на підготовчому судовому засіданні, фактично вийшов за межі судового розгляду, порушивши ст. 337 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, а також він підписаний уповноваженими на те особами, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції послався на те, що в ньому не зазначена дата вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, положення ст. 291 КПК України, серед вимог до змісту обвинувального акта, безпосередньо вимог щодо зазначення дати вчинення злочину не містять.

Згідно п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому обсязі, які прокурор вважає встановленими.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України, і підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

В той час, як кримінальний процесуальний закон передбачає, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Тобто, вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються при розгляді кримінального провадження по суті.

Отже, повертаючи обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 прокурору з вказаних підстав, суд першої інстанції вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 3 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя