Провадження № 1-кс/761/9524/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України щодо ненадання належної безоплатної медичної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 14.04.2026 надійшла скарга ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України про незабезпечення ОСОБА_2 необхідними лікарськими препаратами, який утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

У скарзі ОСОБА_2 просить встановити факт порушення його прав в отриманні безоплатної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_2 необхідними лікарськими препаратами, а саме Брилінта та Форксіга у необхідній кількості. Також просив забезпечити його доставку до приміщення суду для участі у розгляді скарги.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою ОСОБА_2 посилається на положення ст.206 КПК України та обґрунтовує її тим, що з 01.11.2019 він утримується під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» на підставі вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2023, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 3, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, та засуджено до довічного позбавлення волі. Під час перебування в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_2 захворів та був госпіталізований до закладу охорони здоров`я КНП «Свято-Михайлівської клінічної лікарні м. Києва», де йому було проведено оперативне втручання та призначене лікування. Відповідно до виписки №7708327 від 29.12.2025 ОСОБА_2 було призначено медикаментозне лікування із застосуванням препаратів, зокрема Брилінта та Форксіга, які медичною частиною ДУ «Київський слідчий ізолятор» надані не були. ОСОБА_2 не має фінансової можливості самостійно придбати зазначені лікарські засоби. Крім того, направлення скарг та клопотань про забезпечення його медикаментами позитивного результату не дало.

Вивчивши матеріали скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.

Частиною 7 ст. 206 КПК України встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Разом із цим, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює обов`язок держави гарантувати, з урахуванням практичних вимог режиму позбавлення волі, належний захист стану здоров`я та добробуту осіб, яких позбавлено волі, серед іншого, шляхом забезпечення їх необхідною медичною допомогою.

Аналогічної позиції у своїх рішеннях дотримується і Європейський суд з прав людини (справи «Пєтухов проти України», «Ухань проти України» та «Віслогузов проти України»), відповідно до якої державний орган повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Крім того, положення ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зобов`язує адміністрацію місць попереднього ув`язнення, серед іншого, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Частиною 1 ст. 25 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров`я і добробуту її самої, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини.

Вказана позиція також узгоджується із положенням ст. 49 Конституції України, згідно якої кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2023 до довічного позбавлення волі та утримується під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» та рахується за Київським апеляційним судом.

Разом з тим, відповідно до матеріалів скарги ОСОБА_2 , останній, має хронічне захворювання та відповідні рекомендації лікарів, що підтверджується випискою КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня. Києва» № 7708327 від 29.12.2025. В той же час, за місцем тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» не отримує належного лікування.

При цьому позиція Європейського суду з прав людини стосовно таких умов утримання в місцях позбавлення волі є категоричною і ґрунтується на принципах, що висловлений у багатьох рішеннях, одним з цих принципів зокрема є те, що держава має передбачити, щоб особа була ув`язнена в умовах, які відповідають повазі до її людської гідності, щоб засоби та методи виконання покарання не призводили до фізичного болю або надмірних страждань, пов`язаних із умовами утримання, щоб, маючи на увазі практичні потреби ув`язнення, здоров`я та самопочуття ув`язненого були адекватно збережені шляхом, крім іншого, надання необхідної медичної допомоги.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятора, покладається на керівника такої установи, який зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів, а також приймаючи до уваги посилання ОСОБА_2 на необхідність отримання медикаментозного лікування, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_2 профільними спеціалістами та у разі необхідності - забезпечити ОСОБА_2 відповідним медикаментозним лікуванням.

При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав для доставлення ОСОБА_2 до приміщення суду для участі у розгляді скарги.

Крім того, розглядаючи прохання ОСОБА_2 встановити факт порушення його прав в отриманні безоплатної медичної допомоги, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, положення ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, положеннями КПК України не визначено, повноважень та обов`язку слідчого судді встановлення факту порушення прав осіб на отримання безоплатної медичної допомоги, які перебувають під вартою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_2 в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 55 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст.26, 206, 309, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України щодо ненадання належної безоплатної медичної допомоги, - задовольнити частково.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , профільними спеціалістами та у разі необхідності - забезпечити ОСОБА_2 відповідним медикаментозним лікуванням.

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя