У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000526 від 13.11.2024 року за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2026 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 05.11.2024, у ОСОБА_5 , спільно з достовірно невстановленою органом досудового розслідування особою, з метою незаконного особистого збагачення, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, через державний кордон України шляхом протиправного перетинання державного кордону України поза межами офіційних пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно невстановлена органом досудового розслідуванням особа, яка діяла за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_5 , у листопаді 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підшукала громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та якому у телефонному режимі повідомила, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду у сумі 8000 доларів США.

На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився, при цьому, розуміючи протиправність дій невстановленої особи, повідомив про все працівникам СБУ в Житомирській області, після чого на основі конфіденційного співробітництва, діяв під контролем правоохоронних органів на викриття злочинної діяльності осіб.

Надалі, 28.11.2024 близько 17:45 год. у телефонному режимі достовірно невстановлена органом досудового розслідування особа, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 , повідомила ОСОБА_6 про необхідність прибуття 02.12.2024 або в інший зручний день до смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, з метою подальшого протиправного переправлення останнього через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску. При цьому, невстановлена особа, надала ОСОБА_6 різного роду поради та вказівки, зокрема щоб останній брав із собою небагато речей, щоб добре сховав свій закордонний паспорт та грошові кошти в іноземній валюті, також повідомила, що по дорозі на території Закарпатської області буде багато блокпостів, щоб під час перевірки документів у останнього нічого лишнього при собі не було, щоб повідомляв, що їде в санаторій або на декілька днів погостювати до родичів в смт. Солотвино, після чого буде повертатись до місця реєстрації. Крім цього, невстановлена особа повідомила ОСОБА_6 , що по приїзду в смт. Солотвино, його там буде чекати людина, яка йому зателефонує і зустріне, після чого розкаже про подальші дії.

У подальшому, 04.12.2024 року близько 15:30 год., виконуючи вказівки достовірно невстановленої органом досудового розслідування особи, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прибув до смт. Солотвино, після чого в телефонному режимі, невстановлена особа, надала вказівку ОСОБА_6 поселитися до готелю «Віза», що знаходиться за адресою Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Спортивна, буд.108, та чекати до подальшої вказівки, при цьому, не виходити з готелю та поводився конспіративно.

Надалі, 07.12.2024 близько 11:20 год., невстановлена органом досудового розслідування особа, яка діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 , в телефонному режимі повідомила ОСОБА_6 , щоб той вийшов з готелю, бо до нього має підійти його людина, яка організує його незаконне переправлення через державний кордон України. Того ж дня, близько 11:32 год. біля готелю «Віза» до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 , який усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, будучи у змові із достовірно невстановленою особою, почав проводити останньому інструктаж, щодо його незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, зокрема про те, що він особисто переведе його через державний кордон України з Румунією, при цьому сказав, що потрібно буде бігти за ним близько 300 метрів, а також, щоб останній замотав свої документи в поліетиленовий пакет і висловив вимогу про необхідність надати йому за вказані послуги грошові кошти в розмірі 8000 доларів США. Крім цього, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_6 потрібно буде переночувати у нього вдома в смт. Солотвино, після чого зранку о 06:00 год. 08.12.2024 вони будуть незаконно перетинати державний кордон України.

Того ж дня, 07.12.2024 близько 15:29 год., продовжуючи реалізацію злочинного плану, щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 привів ОСОБА_6 до місця свого тимчасового проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де будучи у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_6 на повторну вимогу ОСОБА_5 , надав останньому за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України грошові кошти в розмірі 8100 доларів США, після чого ОСОБА_5 був викритий та затриманий працівниками поліції у порядку ст.208 КПК України.

08 грудня 2024 року ОСОБА_5 у порядку ст. ст. 276, 277 та 278 КПК України повідомлено про підозру за ч.3 ст.332 КК України.

09 грудня 2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

11.02.2025 р. за підозрюваного ОСОБА_5 було внесено заставу його цивільною дружиною ОСОБА_7 .

Надалі, 24.02.2025 слідчим в телефонному режимі було здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_5 для проведення допиту в якості підозрюваного, про те останній не виклик не з`явився.

Крім цього, 26.02.2025 в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючу за адресою АДРЕСА_3 , яка повідомила, що протягом тривалого часу проживала у цивільному шлюбі разом із ОСОБА_5 21.02.2025 останній пішов із дому та не повернувся, після чого, 22.02.2025 ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що він незаконно перейшов через державний кордон України та перебуває на території Чеської Республіки, повертатись не збирається.

12.03.2026 року у звязку із невстановленням місця перебування підозрюваного ОСОБА_5 слідчим винесено постанову про оголошення його в міжнародний розшук.

У скоєнні зазначеного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м.Харків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині підтверджується комплексом зібраних у кримінальному проваджені доказів, зокрема: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 невідоме, 12.03.2026 року слідчим у кримінальному провадження винесено постанову про оголошення йог у міжнародний розшук з метою подальшого затримання та екстрадиції на територію України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі строком до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань, оскільки має сталі дружні відносини за місцем проживання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відтак у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

На підставі наведених обставин справи, просив суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити. Просив долучити до матеріалів справи заяву адвоката ОСОБА_8 , в якій вона повідомила суд про те, що нею припинено надання правничої допомоги ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що він повідомив адвокату неправдиві відомості щодо себе та обставин вчинення кримінального правопорушення та залишив територію України.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 13.11.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У скоєнні зазначеного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м.Харків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

08 грудня 2024 року ОСОБА_5 у порядку ст. ст. 276, 277 та 278 КПК України повідомлено про підозру за ч.3 ст.332 КК України.

09 грудня 2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

11.02.2025 р. за підозрюваного ОСОБА_5 було внесено заставу його цивільною дружиною ОСОБА_7 .

Надалі, 24.02.2025 слідчим в телефонному режимі було здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_5 для проведення допиту в якості підозрюваного, про те останній не виклик не з`явився.

Крім цього, 26.02.2025 в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючу за адресою АДРЕСА_3 , яка повідомила, що протягом тривалого часу проживала у цивільному шлюбі разом із ОСОБА_5 21.02.2025 останній пішов із дому та не повернувся, після чого, 22.02.2025 ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що він незаконно перейшов через державний кордон України та перебуває на території Чеської Республіки, повертатись не збирається.

В період із 24.02.2025 по даний час ОСОБА_5 до СУ ГУНП в Закарпатській області для проведення слідчих і процесуальних дій не з`явився.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 року у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, оголошено його у міжнародний розшук з метою подальшого затримання та екстрадиції на територію України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, зокрема: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010 р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

На даний час ОСОБА_5 перебуває за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватою, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, останній знаходиться за межами України, де переховується від органів досудового розслідування та суду, оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000526 від 13.11.2024 року за підозрою ОСОБА_5 - задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.03.2026 року о 10 год 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1