Справа №630/36/26 Провадження № 1-кп/630/21/26
В И Р О К

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000522 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересічне Харківської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, але проживає у фактичних шлюбних відносинах, зі слів має на утриманні двох малолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років і 2 місяців позбавлення волі, звільненого з ДУ «Харківська виправна колонія (№ 18)» 21 грудня 2023 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року на невідбутий строк 1 рік і 5 місяців; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 .

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 червня 2025 року (справа № 619/3233/25, провадження № 3/619/1369/25), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років. Постанова набрала законної сили 01 липня 2025 року.

Відповідно до статті ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності та позбавлення права керування транспортними засобами, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 20 жовтня 2025 року близько 12-22 год., будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, не маючи із собою посвідчення водія, керував автотранспортним засобом марки «Опель», моделі «Вектра», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, біля буд. 108, де був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, та відносно нього працівниками СРПП відділення поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року (справа № 619/5556/25, провадження № 3/619/2145/25), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Постанова набрала законної сили 13 жовтня 2025 року.

Відповідно до статті ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності та позбавлення права керування транспортними засобами, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 20 жовтня 2025 року приблизно о 12-22 год., будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, не маючи із собою посвідчення водія, керував автотранспортним засобом марки «Опель», моделі «Вектра», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, біля буд. 108, де був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, та відносно нього працівниками СРПП відділення поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях та обставини обвинувачення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що був обізнаний про винесені Дергачівським районним судом Харківської області постанови, яким на нього були накладені адміністративні стягнення з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами. Але він все ж таки продовжив користуватися автомобілем Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 , який придбав на початку 2025 року, і саме 20 жовтня 2025 року він вирушив з с. Дворічний Кут Дергачівського району Харківської області, де на той час проживав, на вказаному автомобілі та повіз свого товариша, за його проханням, на ринок в м. Люботин Харківської області. Проїжджаючи по м. Люботин, його автомобіль зупинили поліцейські. Про заборону керувати транспортним засобами він знав, тому розуміє, що вчинив нерозумно. Накладені на нього штрафи він ще не сплатив, лише частинами через касу банку перераховує гроші до бюджету на сплату штрафів, бо його банківські картки заблоковані державної виконавчою службою.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому двох кримінальних правопорушень доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він отримав неповну середню освіту, не працевлаштований, на обліку у лікарів-нарколога і -психіатра не перебуває, неодружений, але зі слів проживає у фактичних шлюбних відносинах з жінкою на ім`я ОСОБА_8 , з якою у нього народились двоє дітей. Але причини, через які він подав заяву про визнання себе батьком цих дітей, ОСОБА_4 не пояснив. Також зі слів ОСОБА_4 , нещодавно він переїхав на нове місце проживання до м. Полтава, де орендує квартиру.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд не встановив.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього непогашених судимостей за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Проаналізувавши наведене, з метою забезпечення дієвості принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, та враховуючи несплату обвинуваченим на даний час штрафів як адміністративних стягнень, суд приходить до висновку, що необхідно обрати для обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на рівні, наближеному до мінімального строку, що буде співмірним до вчинених ним правопорушень і достатнім для попередження вчинення ним подібних правопорушень в майбутньому. Звільнення від відбування покарання в даному випадку суд вважає неприйнятним, оскільки обвинувачений може продовжити свою протиправну поведінку.

До обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеофайлами з бодікамери та службового автомобіля співробітника СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000522.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1