Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
366/457/26: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за скаргами на дії та рішення правоохоронних органів, на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора та інших осіб під час досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Надіслано судом: 06.04.2026. Зареєстровано: 07.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 08.04.2026.
Дата набрання законної сили: 09.04.2026
Номер судового провадження: 1-кс/366/124/26
Справа № 366/457/26
Провадження № 1-кс/366/124/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000596, відомості про яке внесено в ЄРДР 09.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

І. Узагальненні доводи особи, яка подала скаргу

ОСОБА_3 (далі Скаржник) звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, у якій просив скасувати постанову від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000596, відомості про яке внесено в ЄРДР 09.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Скарга мотивована тим, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, досудове розслідування проведено в неповному обсязі.

Зокрема, у постанові слідчий не зазначає про те, які саме слідчі дії проводились і які дані були встановлені, і це на переконання Скаржника свідчить про нездійснення слідчих дій та про неповноту досудового розслідування.

Слідчий не допитав Скаржника, який (як стверджує Скаржник) є очевидцем кримінального правопорушення, а також інших осіб.

Крім цього, у мотивувальній частині постанови слідчий посилається на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження не надалось можливим зібрати докази для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину за ст. 366 КК України, тоді як досудове розслідування проводилось за ст. 341 КК України, що свідчить про її необґрунтованість.

ІІ. Рух скарги

02.03.2026 скарга надійшла до суду;

03.03.2026 вирішено питання про прийнятність скарги та призначення судового засідання на 06.03.2025, а також витребування матеріалів кримінального провадження. В подальшому, судове засідання з розгляду скарги відкладено на 13.03.2026 та 31.03.2026.

06.03.2026 до суду надійшли витребувані матеріали кримінального провадження 0000596.

ІІІ. Позиції учасників

Скаржник та слідчий у судове засідання не з`явились. Представник Скаржника, адвокат ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності. Скаргу підтримав.

Слідчий у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Заяв по суті розгляду скарги не надіслав.

Неявка слідчого в силу положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

IV. Релевантні норми права

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України)

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1 ст. 337 КПК України)

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, що належать до його компетенції та винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, тобто в межах порушеного перед ним питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Вимоги до постанови слідчого, прокурора визначені ч. 5 цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Під час розгляду скарг на постанову про закриття кримінального провадження слід враховувати положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, при розгляді скарги на відповідні постанови слід з`ясовувати питання про дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Під час здійснення досудового розслідування слідчий, дізнавач, прокурор, зобов`язані встановити обставини, які відповідно до ст. 91, 284 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З системного аналізу змісту ст. 91, 284 КПК України вбачається, що у випадку здобуття і ході досудового розслідування інформації про наявність хоча б однієї обставини, яка є підставою для закриття кримінального провадження за одним із пунктів, визначених ч. 1 ст. 284 КПК України, у випадках, передбачених абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор повинен прийняти рішення про закриття такого провадження.

В ході досудового розслідування мають обов`язково вчинятись дії, направлені на перевірку наявності в діянні, на яке здійснено заявником (потерпілим) посилання як на злочин, складу кримінального правопорушення.

У ст. 94 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності

Відповідно до вимог процесуального законодавства, детектив (слідчий) є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи.

Однак, такі вимоги не звільняють слідчого від обов`язку провести всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження та прийняти на основі зібраних даних законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Слід зазначити, що кваліфікацією злочину визнається кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично-значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що включають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

При цьому, складом злочину є сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин, кожний склад злочину обов`язково складається з таких елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Таким чином, відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діяння особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи, тобто, відсутність складу злочину означає, що подія мала місце, однак результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення.

Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, дізнавача та прокурора про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Положення п. 2 ч. 1 т. 284 КПК України застосовуються у разі, коли на підставі доказів об`єктивно встановлена відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину.

При чому, для закриття провадження із зазначених підстав необхідно також встановити, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок:

а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін);

б) непричетності особи до кримінального правопорушення.

Ця обставина виявляється у разі, якщо достовірно встановлено, що правопорушення вчинене не даною особою, а іншою, і цю особу встановлено, та якщо встановлено, що правопорушення вчинене не цією особою, а іншою, проте невідомо ким саме.

Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не можу бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинене і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18)

Необхідність у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують вину особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події злочину, складу злочину. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність події злочину, кримінальне провадження має бути негайно закрите. Проведення додаткових слідчих дій в такому випадку є неприпустимим.

Викладені вище висновки, окрім згаданої практики Верховного Суду, узгоджуються з п.п. 4.3, 4.6.1, 4.7.1, 5 Узагальнення практики перегляду рішень слідчих суддів Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду у справах за скаргами на рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

V. Межі розгляду скарги

З огляду на зміст поданої скарги, вона подається з підстав неповноти проведення досудового розслідування, а саме через не проведення слідчим допиту Скаржника та інших осіб, яким можуть бути відомі обставини імовірно вчиненого кримінального правопорушення. Крім цього, скарга мотивована розбіжністю в тексті постанови слідчого стосовно кваліфікації кримінального правопорушення.

VІ. Встановлені обставини та оцінка слідчого судді

6.1 встановлені обставини кримінального провадження.

У провадженні слідчого відділення ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000596, відомості про яке внесені в ЄРДР 09.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України, за таких обставин.

Відомості в ЄРДР внесені на підставі ухвали слідчого судді Іванківського районного суду від 31.05.2022 у справі № 366/466/22.

За обставинами кримінального провадження, Скаржник звернувся до поліції із заявою, в якій зазначає, що 21.05.2022, в період часу з 09 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв., за сприянням поліцейських та озброєних людей у формі, з метою незаконного користування групою осіб, які не є членами його релігійної громади, здійснено захоплення будівлі храму Різдва Пресвятої Богородиці, який належить на праві власності релігійній громаді ОСОБА_3 та розташований по вул. Толочина, 96 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області.

В ході досудового розслідування кримінального провадження Скаржник неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями, які слідчим розглянуті та в порядку ст. 220 КПК України та за результатами яких винесено відповідні постанови.

Слідчий під час досудового розслідування в порядку ст. 93 КПК України отримав та долучив до матеріалів кримінального провадження документи стосовно діяльності Релігійної організації «Релігійна громада парафія Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) смт. Іванків Іванківського району Київської області» (далі Релігійна організація, Організація) (виписка з ЄДР, витяг з ДРРП, статут організації, витяг з реєстру будівельної діяльності на приміщення громадського будинку за адресою: вул. Толочина, 96 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області та інші)

Як вбачається зі статуту Організації, прийнятим на Парафіяльних зборах 04.12.2014, протокол № 2, Організація є первинним структурним підрозділом УПЦ, який безпосередньо входить до складу Київської єпархії УПЦ.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником Організації є Скаржник, а основним видом економічної діяльності є 94.91 «Діяльність релігійних організацій».

Згідно з рішенням 52 сесії Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області VII скликання від 04.07.2019 № VII-52-1575, виконавчому комітету селищної ради вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди (нерухоме майно) за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96.

Рішення мотивоване тим, що будівля споруджувалась за державні кошти, а Релігійна організація, яка використовує цю споруду для релігійних обрядів не надала Іванківській селищній раді жодних копій правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності на цю споруду.

30.09.2024 слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка мотивована тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не отримано доказів, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Також проведені слідчі дії не надали можливість зібрати доказів для повідомлення жодній особі про підозру.

6.2. оцінка слідчого судді

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Диспозиція цієї статті передбачає відповідальність за захоплення будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, з метою незаконного користування ними або перешкоджання нормальній роботі підприємств, установ, організацій.

Основним безпосереднім об`єктом цього злочину є нормальна діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян; нормальна робота будь-яких інших підприємств, установ, організацій, а додатковим обов`язковим об`єктом відносини власності або встановлений порядок користування будівлями чи спорудами.

Предметом злочину виступають будівлі і споруди. Характерною ознакою цих будівель і споруд є те, що вони забезпечують діяльність органів державної влади (законодавчої, виконавчої, судової), органів місцевого самоврядування та об/єднань громадян. До них, зокрема, належать будівлі і споруди, що забезпечують діяльність ВР, Президента України, Ради національної безпеки і оборони України, КМ та всіх міністерств і відомств України, Рахункової палати, НБ, КС, ВС та підпорядкованих йому судів, Вищої ради юстиції, прокуратури України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, рад усіх рівнів, політичних партій, громадських організацій. Забезпечувати діяльність названих у диспозиції ст. 341 органів можуть будівлі та споруди, в яких знаходяться ці органи, а також будівлі і споруди, які належать господарюючим суб`єктам різних форм власності, діяльність яких пов`язана із нормальним функціонуванням вищевказаних органів.

Предметом цього злочину не є будівлі і споруди підприємств, установ, організацій, які не відносяться до органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи до об`єднань громадян і які не забезпечують діяльності цих органів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» в Україні здійснення державної політики щодо релігії і церкви належить виключно до відання України. Церква (релігійні організації) в Україні відокремлена від держави. Релігійні організації не виконують державних функцій.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Отже, релігійні організації, з огляду на їх правову природу, не є тотожними громадським об`єднанням у розумінні кримінального закону, а їх майно не може автоматично відноситися до категорії «громадських будівель» у контексті ст. 341 КК України.

З урахуванням принципу юридичної визначеності та заборони розширеного тлумачення норм кримінального права, предмет злочину, передбаченого ст. 341 КК України, не підлягає довільному розширенню, у тому числі шляхом віднесення до нього будівель релігійних організацій.

Таким чином, предметом зазначеного злочину не можуть бути будівлі і споруди релігійних організацій.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на підставі ухвали слідчого судді від 31.05.2022 у справі № 366/466/22, якою задоволено скаргу Скаржника щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 21.05.2022 про вчинення злочину за ст. 341 КК України.

Отже, позиція Скаржника щодо необхідності внесення відомостей в ЄРДР саме за ст. 341 КК України є первинною та незмінною протягом всього часу кримінального провадження.

Скаржник, з поміж низки поданих слідчому клопотань не заявив жодного стосовно зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення зі ст. 341 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування здійснювалось за ст. 341 КК України за фактом імовірного незаконного захоплення будівлі храму Різдва Пресвятої Богородиці, який належить на праві власності релігійній громаді ОСОБА_3 (Скаржника) та розташований по вул. Толочина, 96 в смт. Іванків Вишгородського району Київської області.

Тобто, предметом імовірних кримінально-протиправних дій у цьому кримінальному провадженні є будівля Релігійної організації, однак така будівля не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Слідчий в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження зазначив про предмет кримінального правопорушення за ст. 341 КК України, після чого зробив висновок про не встановлення ознак такого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що у цьому випадку відсутній предмет кримінального правопорушення за ст. 341 КК України, а відтак і склад такого правопорушення.

За таких обставин, постанова слідчого є законною та скасуванню не підлягає.

Щодо доводів Скаржника про не допит слідчим осіб, які можуть бути свідками, то по-перше слідчий допитав в якості свідка редактора газети «Трибуна праці» ОСОБА_5 , а по-друге допит інших осіб жодним чином не змінить предмет імовірного протиправного посягання, про який зазначає Скаржник (приміщення Релігійної організації).

Щодо доводів про наявність у тексті постанови посилань на ст. 366 КК України, то наявність такого посилання свідчить лише про наявність описки та не є підставою для скасування постанови, оскільки не спростовує її законність.

У зв`язку з викладеним у задоволені Скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 9, 110, 303, 306, 307, 309, 370-372, 392, 393, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволені скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000596 повернути слідчому відділенню ВП № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Копію цієї ухвали надати скаржнику, надіслати слідчому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.04.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...