справа № 166/4/26
провадження № 1-кп/166/35/26
ВИРОК

іменем України

19 лютого 2026 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000142, відомості про яке внесено до ЄРДР 01 грудня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2016 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1200 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2016 року й до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 , будучи ознайомленим із вказаним рішенням суду та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , у період із 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2025 року, усупереч вимог ст. 51 Конституції України, Глави 15 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» злісно ухилився від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_5 у період із 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2025 року, будучи працездатною особою, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, іґноруючи вимоги головного державного виконавця Ратнівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2016, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я державному виконавцю не надавав, в установи центрів зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, в установленому порядку особою з інвалідністю не визнаний, аліменти не сплачував, внаслідок чого за вказаний вище період допустив заборгованість зі сплати коштів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , що становить 152106 сто п`ятдесят дві тисячі сто шість) гривень 50 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений винуватість у вчиненні правопорушення визнав повністю, дав показання про те, що дійсно із потерпілою має неповнолітню дочку. Він обізнаний із рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення із нього аліментів на утримання дочки. Знав про наявність виконавчого провадження, відкритого щодо нього про стягнення аліментів на утримання дитини. Указав, що працював у минулому і натепер неофіційно на будівельних роботах. У центр зайнятості не звертався, протипоказань до фізичного навантаження не має. Визнав, що аліментів із 2016 року до 2025 року не сплачував, у січня 2026 року сплатив 40000 грн, зараз має можливість сплатити ще 10000 грн. Загалом зобов`язується погасити заборгованість упродовж 2026 року. У скоєному розкаявся.

Представник потерпілої пояснила, що обвинувачений будь-якої допомоги на утримання дитини упродовж 10 років не надавав, із дочкою не спілкується, до неї не навідується. Визнала факт погашення обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 40000 грн, однак після скерування прокурором обвинувального акта до суду.

Суд установив, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, останні правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи, що у суду не має жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за їх згодою відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд уважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є закінченим проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття у скоєному діянні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Обвинувачений є несудимим, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, будучи працездатною особою молодого віку, працює неофіційно, має на утриманні, крім ОСОБА_6 , двоє неповнолітніх дітей, з матір`ю яких співмешкає. Згідно з досудовою доповіддю органу пробації ризик учинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і небезпеки є середнім, однак останній не потребує ізоляції від суспільства.

З огляду на значний сукупний розмір заборгованості та часткове її погашення, ураховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду із покладенням передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків на мінімальний строк, який обчислюється з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації (ст. 49-2 КВК України).

Саме таке покарання, на думку суду, зважаючи на контроль органу пробації за поведінкою засудженого, буде дієвим і виправданим.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, поклавши такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Початок відбування покарання рахувати із моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, окрім як з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1