Номер провадження: 11-сс/813/953/26
Справа № 496/2195/26 1-кс/496/462/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської обл. від 27.03.2026, якою було залишено без задоволення скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за її заявою від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_6 , уповноваженими органами досудового розслідування вже було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у к/п №0000075 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внаслідок чого обов`язок, передбачений ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР, слідчим (дізнавачем) виконано, натомість, доводи заявника зводяться до незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, визначеною органом досудового розслідування.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями заявник ОСОБА_6 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що відомості за її заявою за ст. 296 КК України до ЄРДР внесені не були, натомість, замість відомостей за її повідомленням до ЄРДР були внесені відомості за рапортом працівника поліції за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, що не відповідає фактичним обставинам події, оскільки дії правопорушника були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, подія відбулась у приміщенні школи під час навчального процесу, дії нападниці супроводжувались криками та довготривалою грубою нецензурною лайкою, зірвали учбовий процес, напад на її неповнолітню дитину було вчинено безпосередньо у присутності представника органу правопорядку та вчителя, що свідчить про те, що метою нападниці було не лише заподіяння тілесних ушкоджень, а й публічне приниження гідності дитини та демонстративне ігнорування авторитету закону, що є прямими ознаками складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України (хуліганство);

- слідчим суддею було допущено неповноту судового розгляду, оскільки, всупереч ухвалі про відкриття провадження за скаргою від 24.03.2026, до місцевого суду не було надано матеріалів перевірки, проведеної за заявою від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення;

- слідчим суддею не було враховано того, що приписи ч. 1 ст. 214 КПК України є імперативними та не передбачають права слідчого проводити перевірку до внесення відомостей до ЄРДР; слідчий суддя фактично виконав функції слідчого, оцінюючи докази ще до початку досудового розслідування, не маючи матеріалів перевірки за її повідомленням про злочин, а також підмінив предмет судового розгляду з питання про внесення відомостей до ЄРДР на питання перекваліфікації злочину;

- в порушення вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, які були визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду №4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020, слідчий суддя зазначив, що його ухвала не підлягає апеляційному оскарженню;

- слідчим суддею не було забезпечено вручення їй копії повного тексту оскаржуваної ухвали, а також його опублікування в ЄДРСР, що є істотним порушенням процесуальних норм, її конституційного права на оскарження судового рішення та права на справедливий суд.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. внести до ЄРДР відомості за її заявою від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз вищевикладеного судового рішення дає підстави дійти висновку про те, що воно вимогам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону відповідає з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

При цьому, ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина 4 ст. 214 КПК України встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), відповідно до якої у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої заявником ОСОБА_6 до слідчого судді 1-ої інстанції 21.03.2026 засобами поштового зв`язку (а.с. 1-12) вбачається, що остання оскаржує бездіяльність уповноважених посадових осіб ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за її заявою від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_6 посилається на те, що 16.03.2026 вона звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, проте 20.03.2026 із витягу з ЄРДР їй стало відомо про те, що відомості за її заявою про вчинення злочину внесено не було, натомість, було внесено відомості за рапортом працівника поліції ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, що не відповідає фактичним обставинам події та ігнорує її первинну заяву.

При цьому, до поданої скарги заявником ОСОБА_6 було долучено копію її заяви від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 7-9), в якій остання зазначила, що 12.03.2026 в період часу з 11:30 до 12 год., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в приміщенні Авагнардівського ліцею, розташованого за адресою: вул. Добрянського, буд. 26А, під час навчального процесу, не дивлячись на присутність вчителя ОСОБА_9 та співробітника поліції ОСОБА_7 , грубо порушуючи навчальний процес та громадський порядок, супроводжуючи свої зухвалі дії криками та довготривалою грубою нецензурною лайкою, зриваючи учбовий процес, знущаючись над її малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесла йому удар кулаком в область життєво важливого органу ока, від чого її син вдарився головою об стіну, отримавши додаткові ушкодження.

На думку заявника ОСОБА_6 , в діях ОСОБА_8 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Відповідно до долученого до скарги заявника ОСОБА_6 витягу з ЄРДР вбачається, що 18.03.2026 до ЄРДР були внесені відомості за №0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі рапорту ст. інспектора ВСОБ ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 про те, що 16.03.2026 із письмовою заявою звернулась ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_8 , яка 12.03.2026 приблизно об 11 год. нанесла тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ЗЗСО «Авангардівський ліцей» Авангардівської селищної ради за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Аванград, вул. Добрянського, буд. 32 (а.с. 10).

За встановлених обставин колегія суддів констатує, що відомості за повідомленими заявником ОСОБА_6 обставинами спричинення 12.03.2026 її малолітньому сину ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень ОСОБА_8 в ЗЗСО «Авангардівський ліцей» Авангардівської селищної ради наразі вже внесені до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України з присвоєнням к/п №0000075, при цьому, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості повторного внесення до ЄРДР відомостей за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження відповідної інформації.

Окрім того, всупереч твердженням заявника, такі відомості дійсно були внесені на підставі рапорту співробітника поліції ОСОБА_7 , проте такий рапорт було складено на підставі заяви ОСОБА_11 від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, в поданій скарзі на бездіяльність заявник ОСОБА_6 зауважує на тому, що до ЄРДР були внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, натомість, на переконання заявника, в діях ОСОБА_8 маються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України (хуліганство).

Надаючи оцінку зазначеним твердженням заявника, колегія суддів зауважує на тому, що попередня кваліфікація кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 1 Розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, здійснюється органом досудового розслідування під час внесення до ЄРДР відповідних відомостей, на підставі аналізу обставин та фактів, викладених у заяві, при цьому, правова кваліфікація діяння може змінюватись в процесі здійснення досудового розслідування, за результатами збору та відповідної оцінки зібраних доказів.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції констатує, що наразі відомості про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням малолітньому сину заявника ОСОБА_6 тілесного ушкодження ОСОБА_8 , внесені до ЄРДР та за даним фактом СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, тобто фактично бездіяльність органу досудового розслідування на теперішній час відсутня.

Водночас, є слушними посилання заявника на те, що слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваної ухвали безпідставно зазначив про те, що ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, натомість, положення ч. 3 ст. 307 КПК України в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, Рішенням Конституційного Суду №4-р(II)/2020 від 17.06.2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційним).

Разом із тим, помилкове зазначення слідчим суддею про те, що ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, не становить істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та не може бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

В контексті надання оцінки твердженням заявника про допущення судом порушення її права на оскарження судового рішення та права на справедливий суд шляхом незабезпечення вручення їй копії повного тексту судового рішення, апеляційний суд зауважує на тому, що заявником ОСОБА_6 було реалізовано її право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції було прийнято до розгляду її апеляційну скаргу разом із доповненнями, натомість, опублікування судового рішення в ЄДРСР в загальному доступі виходить поза межі повноважень слідчого судді місцевого суду.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської обл. від 27.03.2026, якою було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за її заявою від 16.03.2026 про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4