Провадження № 1-кс/752/3873/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000044 від 13.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши останній залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 13.01.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами п`ятими статті 191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятої статті 27, частинами п`ятими статті 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами п`ятої статті 27, частинами п`ятими статті 191 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку слідчого, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваній ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд поданого клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою не заперечував проти розгляду клопотання про застосування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за відсутності сторони захисту. При цьому при визначенні адреси, за якою підозрювана має перебувати під домашнім арештом у певний період доби просив визначати за адресою: АДРЕСА_2 . Подана до суду заява підписана також і підозрюваною ОСОБА_5 .

Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, перевіривши подані сторонами заяви, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

06.05.2026 повідомлено про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02.07.2024, перебуваючи у службовому кабінеті державної установи, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Амосова, 10, заступник медичного директора з адміністративної роботи по розділу «клініка» Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок протиправного використання наданих йому, як службовій особі, службових повноважень (свого службового становища), всупереч інтересам служби, вирішив заволодіти бюджетними грошовими коштами на свою користь та користь третіх осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за рахунок завищення цін під час проведення публічних закупівель товарів.

З метою реалізації свого злочинного умислу заступник медичного директора з адміністративної роботи по розділу «клініка» Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» ОСОБА_6 , діючи умисно, залучив до протиправної діяльності співучасників, а саме: директора ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» ОСОБА_7 , колишню співробітницю ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» ОСОБА_5 та інших невстановлених на даний час осіб, які сприяли вчиненню злочину.

З метою приховання своєї незаконної діяльності, спрямованої на заволодіння коштами державного бюджету, ОСОБА_6 заздалегідь створив умови для перемоги суб`єкта господарювання ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» та унеможливив перемоги інших потенційних учасників, оскільки завчасно, до оголошення про проведення відкритих торгів, повідомляв ОСОБА_5 про проведення закупівель та узгоджував основні умови участі у торгах, медико-технічних вимоги (специфікації), в яких вказувались завідомо узгоджені завищені ціни від ринкових, та внесення до тендерної документації вимоги щодо надання від учасника листу-гарантії від виробника. В наступному ОСОБА_5 передавала вищевказані відомості директору ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» ОСОБА_7 для підготовки відповідних документів.

В наступному, з метою доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_6 , як уповноважена особа Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» на проведення закупівель, оголошував проведення відкритих торгів із зазначенням узгоджених із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 основних умов закупівель, в тому числі завищеної очікуваної вартості предмету закупівлі, та, як наслідок, за результатами їх проведення визнавався переможцем ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ».

При цьому, в разі гіпотетичної перемоги іншого суб`єкта господарської діяльності, відмінного від ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ», ОСОБА_6 брав на себе зобов`язання відмінити закупівлі.

Після чого, на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими на даний час особами плану, між Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» укладались договори поставки товару медичного призначення за завищеними цінами. За результатами постачання товару за завищеними цінами з рахунків Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» переводились надмірні грошові кошти державної установи, які розподілялись між співучасниками злочину.

З обставин викладених у підозрі, заступник медичного директора з адміністративної роботи по розділу «клініка» Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з директором ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» ОСОБА_7 , колишньою співробітницею ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ» ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, керуючись корисливим мотивом, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, внаслідок укладення та виконання наступних договорів, а саме: Договір від 20.03.2025 № 19/03-01, Договір від 01.04.2025 № 01/04-01, Договір від 22.04.2025 №22/04-01, Договір від 19.05.2025 №20/05-02, Договір від 27.05.2025 №27/05-02, Договір від 25.06.2025 №27/06-05, заволоділи грошовими коштами Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» на загальну суму 1 582 612, 24 грн., чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету в особі Державної установи «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» на зазначену суму.

Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2025 № 8/4/4-23; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 28.10.2025; протоколом огляду сайту «ProZorro» від 28.05.2025; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 від 19.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.11.2025; протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 23.10.2025; протоколом проведення обшуку за місцем знаходження ДУ «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології ім. Ф.Г. Яновського» Національної академії медичних наук України від 23.10.2025; протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 23.10.2025 висновком за результатами проведення товарознавчої експертизи від 19.02.2026 №08/12/2025; висновком за результатами проведення економічної експертизи від 26.03.2026 №СЕ26-42/5; протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ «Український медичний дім» () від 07.01.2026; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.07.2025 №8/4/4-3999т; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.07.2025 №8/4/4-4000т; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 14.07.2025 №8/4/4-4546т; матеріалами зібраними оперативним в ході виконання доручення у порядку ст. 40 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких злочинів. Також слід врахувати, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, приміткою до ст. 45 КК України віднесене до корупційних, що виключає застосування інститутів звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України) та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ч. 1 ст. 69 КК України).

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує, що матеріали клопотання не містять відомостей про вчинення ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що сама лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може свідчити про існування реального ризику переховування.

Разом із тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та усунення можливості виникнення відповідних ризиків у подальшому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, а також носити електронний засіб контролю, що в повній мірі забезпечить належний контроль за виконанням підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, її доступність для органу досудового розслідування та суду, а також мінімізує ризик вчинення дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню.

Щодо ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що з часу проведення обшуків та інших слідчих дій у підозрюваної фактично існувала можливість вчинити такі дії, однак стороною обвинувачення не надано відомостей про фіксацію будь-яких спроб з боку ОСОБА_5 знищити, приховати чи спотворити речі або документи, які мають значення для кримінального провадження. За таких обставин зазначений ризик є недоведеним.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність ризику можливого впливу підозрюваного на свідків.

Так, слідчий суддя бере до уваги статтю 23 КПК України, яка встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду в судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.

З огляду на те, що досудове розслідування триває, а частина доказів ще підлягає збиранню та перевірці, ризик незаконного впливу не може бути виключений.

Водночас зазначений ризик може бути належним чином мінімізований шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування із визначеними у клопотанні свідками та іншими учасниками кримінального провадження, що відповідає положенням ст.194 КПК України.

Разом із тим, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу підозрюваного, що навіть за відсутності прямої заборони на спілкування з іншими особами у кримінальному провадженні, у разі встановлення фактів незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження з приводу обставин, які є предметом досудового розслідування, сторона обвинувачення не позбавлена права ініціювати питання про зміну застосованого щодо нього запобіжного заходу на більш суворий.

Доводи сторони обвинувачення щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , ґрунтуються переважно на припущеннях та тяжкості інкримінованого діяння, однак самі по собі не підтверджені належними та достатніми даними, які б свідчили про реальність такого ризику.

За таких обставин наведені стороною обвинувачення аргументи мають припущений, теоретичний та абстрактний характер і не переконують слідчого суддю у наявності достатніх підстав для висновку про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На переконання слідчого судді, інтенсивність встановлених ризиків відповідає виду запобіжного заходу, із клопотанням про застосування якого звернувся орган досудового розслідування за погодженням із прокурором, та є достатньою для застосування щодо підозрюваного відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя враховує, що у даному випадку доцільним є застосування до підозрюваної домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки з долучених стороною захисту до заяви про проведення розгляду клопотання за їх відсутності матеріалів вбачається, що чоловік ОСОБА_5 зареєстрований за вказаною адресою та відповідно до наданих медичних документів має встановлені діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 2 ступеня, ризик 2 (помірний), екстрасистолічна аритмія (передсердна), невелика тристулкова недостатність (1 ступеня), що може свідчити про необхідність стороннього догляду та спостереження за станом його здоров`я, у тому числі з боку підозрюваної ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вважає, що визначення місця перебування ОСОБА_5 за вказаною адресою не завдасть шкоди інтересам досудового розслідування та відповідатиме інтересам сім`ї, при цьому буде дотримано належний баланс між завданнями кримінального провадження та правом особи на повагу до приватного життя.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби слідчий суддя визначає у межах строку досудового розслідування, який на час розгляду клопотання встановлений до 06.07.2026 року, а тому строк дії застосованого запобіжного заходу становить 1 місяць 28 днів. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчі та процесуальні дії не завершені, а підстави вважати, що встановлені судом ризики можуть зникнути або істотно зменшитися у більш короткий строк, на даний час відсутні. Водночас слідчий суддя враховує, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме: не відлучатися із м. Києва там Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 : здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з огляду на визначення слідчим суддею іншої адреси, за якою підозрювана повинна перебувати під час дії застосованого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 110, 177, 178, 181, 194, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково..

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 1 місяць 28 днів, заборонивши її залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора та суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та про слідування в укриття цивільного захисту на випадок оголошення повітряної тривоги, а саме до 06 липня 2026 року включно, що у межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваній, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- не відлучатися із м. Києва там Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000044.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 06 липня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1