Справа № 344/3949/26
Провадження № 11-сс/4808/130/26
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 рокузадоволено клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 квітня 2026 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що підозра є обґрунтованою, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 . Інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З оскаржуваною ухвалою не погодилася та оскаржила в апеляційному порядку захисник ОСОБА_8 , яка оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою. Вказує, що слідчий суддя не мав достатніх та обґрунтованих підстав для продовження строку тримання під вартою.

Насамперед, посилання сторони обвинувачення на практику ЄСПЛ для легітимізації тривалого ув`язнення є абсолютно безпідставною та спрямованою на погіршення становища підозрюваного, оскільки справжнє призначення Конвенції полягає у захисті особи від державного свавілля, а не у створенні додаткових переваг для слідства. Це не звільняє його від процесуального обов`язку доводити наявність конкретних ризиків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом. Сама лише наявність підозри у вчиненні тяжких злочинів не може розцінюватися, як безумовна підстава для відмови у призначенні застави, оскільки відсутність альтернативи перетворює запобіжний захід на передчасне відбування покарання.

Більше того, ОСОБА_7 перебуває під вартою з 5 вересня 2025 року, тобто понад 6 місяців, а строк досудового розслідування спливає 4 березня 2026 року. Слідство триває понад рік (з лютого 2025 року), основна частина доказової бази ґрунтується на негласних слідчих діях, які наразі завершені, і підозрюваний об`єктивно не може вплинути на їх допустимість чи вагомість. Оскільки розслідування перебуває на завершальному етапі, на думку захисника, всі необхідні слідчі дії вже проведені та докази зібрані, проте з моменту останнього продовження строку тримання під вартою слідство не провело жодних нових дій, а додатки до клопотання просто дублюються. Відповідно, подальше утримання в СІЗО потребує значно вагомішої аргументації, адже з плином часу ефективність розслідування корелюється зі зменшенням рівня ризиків, що відкриває можливість для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Стверджує, що ризики носять виключно декларативний характер, є суб`єктивними домислами і не підтверджуються матеріалами провадження. Зважаючи на те, що рівень ризиків зменшився або вони взагалі відсутні, подальше тримання під вартою набуває ознак незаконного позбавлення волі без обвинувального вироку.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційні вимоги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують його дію.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя достатньою мірою мотивував свої висновки, зокрема щодо доводів наведених в апеляційній скарзі.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується правильність висновків слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі таких, що відносяться до особливо тяжких злочинів, із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Надані стороною обвинувачення матеріали, на цій стадії кримінального провадження є достатніми для обґрунтованості такої підозри.

Слідчий суддя належним чином врахував всі обставини та дані про особу підозрюваного, зважено оцінив ризики та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Зокрема, з матеріалів справи та повідомленої підозри вбачається, що ризики не зникли та не зменшилися. Підозрюваний обізнаний з особою потерпілого та його близьких родичів, знає їх місце проживання. Крім того, підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення злочинів пов`язаних із застосуванням насильства.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується, що ризики наведені у клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати.

Не заслуговують на увагу і доводи, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів.

Слідчий суддя належним чином мотивував свої висновки щодо виду запобіжного заходу. При цьому він врахував, що підозра стосується вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжких, що в свою чергу є переконливим для визначення ступеню ризиків зазначених стороною обвинувачення.

Разом з тим, слідчим суддею правомірно не було визначено розмір застави, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Принаймні одне з інкримінованих підозрюваному ОСОБА_7 кримінальних правопорушень відноситься до категорії особливо тяжких злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Проаналізувавши викладені обставини та вимоги наведених норм діючого кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартоющодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4