ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/102/26 Справа № 712/2174/26 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2026 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, інваліда 1 групи, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання старшої слідчої СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2026 року в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. за місцем проживання строком на два місяці, але в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом до прокурора та слідчого;

- не відлучатися із міста Черкаси без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- не залишати місце проживання в нічний час доби, тобто з 22:00 по 06:00 Черкаська область, м. Черкаси, Кузубівський узвіз, 19 без дозволу слідчого, прокурора.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

В період воєнного стану на території України дозволено підозрюваному, після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснено, що невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому, прокурор зазначив, що вказане судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, є вмотивованим та обґрунтованим.

Крім того, прокурор зазначив, що слідчим суддею, при прийнятті рішення, не було взято до уваги доводи сторони обвинувачення, а саме: наявність та вагомість доказів про причетність підозрюваного до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченої законом міри покарання (від 9 до 12 років позбавлення волі).

На думку сторони обвинувачення, з урахуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного, можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та досягнення цілей кримінального провадження.

За таких обставин прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши прокурора у кримінальному провадженні, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначені положеннями ст. ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22-00 до 06-00 години строком на два місяці, але в межах строку досудового розслідування із покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає недостатньо обґрунтованим, виходячи з наступного.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість пред`явленої під час досудового розслідування підозри ОСОБА_7 у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від 10 рослин за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, у особливо великих розмірах, з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке є особливо тяжким.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше жовтня 2025 року, у ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , виник злочинний умисел на організацію та подальше утримання місця для незаконного виготовлення наркотичних засобів, на незаконний посів та вирощування рослин роду коноплі (Cannabis L) у кількості 10 рослин з метою збуту, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабісу» в особливо великих розмірах, з метою подальшого збуту.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , достовірно знаючи про відсутність у них дозволів (ліцензій) на даний вид господарської діяльності виданих компетентними органами, маючи умисел на незаконний посів та вирощування рослин роду коноплі (Cannabis L), придбали у невстановлений слідством час, місці та спосіб, у невстановленої особи насіння нарковмісних рослин роду коноплі (Cannabis L).

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи на земельних ділянках, що розташовані в адміністративних межах селища Сокирна, Черкаського району, Черкаської області, за кадастровими номерами: :04:002:0664, :04:002:0663, :04:002:0590, :04:002:0593, :04:002:0665, :04:002:0668, :04:002:0666, які перебувають у користуванні ОСОБА_7 , та які облаштовані спільним парканом, та на яких розміщені промислові контейнери, а також житлові та нежитлові приміщення, спільно незаконно посіяли насіння нарковмісних рослин роду коноплі (Cannabis L) та протягом невстановленого органом досудового розслідування періоду часу доглядали за ним шляхом спушення, прополювання, поливання, підживлення, очищення рослини від сухого листя з метою доведення їх до достигання.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 незаконно виростили нарковмісні рослини роду коноплі (Cannabis L) у кількості більше 10 рослин, з метою подальшого виготовлення із них наркотичного засобу «канабісу», в особливо великих розмірах та його подальшого збуту із метою подальшого збагачення.

В подальшому, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи умисел на незаконний посів та вирощування рослин роду коноплі (Cannabis L) незаконно вирощували їх до 13 год. 43. хв 15.02.2026.

Так, 15.02.2026 у період часу з 13 год. 43 хв. до 23 год. 33 хв., працівниками поліції, під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026, на земельних ділянках, що розташовані в адміністративних межах селища Сокирна, Черкаського району, Черкаської області, за кадастровими номерами: :04:002:0664, :04:002:0663, :04:002:0590, :04:002:0593, :04:002:0665, :04:002:0668, :04:002:0666, огороджених спільним парканом, визначених географічними координатами: 49.5451105, 31.8898974, що перебувають у користуванні ОСОБА_7 , було виявлено 458 рослин, з яких 3 рослини відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/1755-НЗПРАП від 16.02.2026 є рослинами роду коноплі (Cannabis L), які містять психотропну речовину; 3 рослини відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/1756-НЗПРАП від 16.02.2026 є рослинами роду коноплі (Cannabis L), які містять психотропну речовину; 3 рослини відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/1754-НЗПРАП від 16.02.2026 є рослинами роду коноплі (Cannabis L), які містять психотропну речовину; 3 рослини відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/1757-НЗПРАП від 16.02.2026 є рослинами роду коноплі (Cannabis L), які містять психотропну речовину, після чого виявлені рослини було вилучено працівниками поліції та упаковано.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 організували незаконне виготовлення із раніше незаконно вирощених рослин роду коноплі (Cannabis L) наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс» у особливо великих розмірах та зберігання його з метою подальшого збуту, для особистого матеріального збагачення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне виготовлення із раніше вирощених рослин роду коноплі (Cannabis L) наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», в особливо великих розмірах та зберігання його з метою подальшого збуту, перебуваючи на земельних ділянках, що розташовані в адміністративних межах селища Сокирна, Черкаського району, Черкаської області, за кадастровими номерами: :04:002:0664, :04:002:0663, :04:002:0590, :04:002:0593, :04:002:0665, :04:002:0668, :04:002:0666, які перебувають у користуванні ОСОБА_7 , та які облаштовані спільним парканом, та на яких розміщені промислові контейнери, а також житлові та нежитлові приміщення, протягом 14-15 лютого 2026 року, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно виготовили наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», у особливо великих розмірах, методом відділення з вирощених ними раніше рослин роду коноплі (Cannabis L) листя і цвіту, висушування, подрібнювання, вакуумації та пакування.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 незаконно виготовили наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», у особливо великих розмірах, із раніше вирощених ними рослин роду коноплі(Cannabis L) та зберігали його на вищезазначених земельних ділянках з метою подальшого збуту, для особистого збагачення.

В подальшому, 15.02.2026 близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_12 , продовжуючи їх спільний злочинний намір із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи умисно та цілеспрямовано, маючи умисел на незаконний збут раніше виготовленого ними наркотичного засобу обіг, якого обмежено «канабіс», в особливо великих розмірах, на виконання домовленості про спільне вчинення кримінального правопорушення, на автомобілі марки «SUBARU OUTBACK» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у нього в користуванні, перевіз його до м. Переяслав, Київської області, де збув його ОСОБА_13 .

Так, 15.02.2026 у період часу з 13 год. 15 хв. до 13 год. 45 хв., працівниками поліції, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026 у домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_13 було виявлено та вилучено: поліетиленові пакети із речовиною рослинного походження, в частині з якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-26/1737-НЗПРАП від 16.02.2026, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою 91.25 г., №СЕ-19/124-26/1764-НЗПРАП від 17.02.2026, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою 1 471.86 г., №СЕ-19/124-26/1763-НЗПРАП від 17.02.2026, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою 1 693.20г.

Загальна маса наркотичного засобу становить 3 256.31 г., що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Комітетом з контролю за наркотиками при МОЗ України, є особливо великим розміром наркотичного засобу.

16.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від 10 рослин за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, у великих розмірах, з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від 10 рослин за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, у особливо великих розмірах, з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В ухвалі слідчий суддя лише вказав на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, щодо інших ризиків, не вмотивувала своє рішення, але при вивчені наданих апеляційному суду матеріалів, доданих до клопотання, колегія суддів встановила наступне.

Підозрюваний ОСОБА_7 , незважаючи на його похилий вік, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Тобто є підстави вважати про існування ризику, зазначеного у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває, у том числі на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину, встановлення повного кола осіб, які ймовірно причетні до інкримінованого йому злочину та інші ймовірні місця зберігання наркотичних засобів (ризик, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на свободі, зможе впливати на них з метою зміни показань на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності (ризик, зазначений у п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_7 може продовжити вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Ризик вчинення нових правопорушень має місце, оскільки протиправна діяльність припинена не самим підозрюваним, а завдяки діям правоохоронних органів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

На переконання колегії суддів, при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашнього арешту в певний час доби.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Колегія суддів вважає, що домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, зможе змінити місце проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, що при оцінці застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, судом першої інстанції не було враховано пропорційність запобіжного заходу запобіганню ризиків, на які вказувала сторона обвинувачення.

За таких обставин, є помилковим висновок слідчого судді про те, що застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому, з точки зору належного виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку про існування ризиків того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та своїми діями перешкоджати кримінальному провадженню, а також, впливати на свідків, інших підозрюваних, з метою зміни їхніх показань.

Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню ( ст.2 КПК ).

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів вважає доведеним наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як в разі визнання винним ОСОБА_7 , йому може загрожувати значна міра покарання, тож з метою уникнення відповідальності, останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання винним.

За таких обставин, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має інвалідність, колегія суддів доходить висновку, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 на досудовому слідстві, забезпечення цілей кримінального провадження, із урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення даного кримінального правопорушення, може бути забезпечена лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді щодо протилежного, є помилковими та передчасними.

Колегія суддів погоджується з клопотанням слідчого про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, оскільки прокурор довів суду обставини, які виправдовують обмеження права останнього на свободу.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Щодо розміру застави, суд виходить з того, що за визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною четвертою ст. 182 КПК установлено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави для різних категорій кримінальних правопорушень (злочинів) визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та, з-поміж інших, щодо осіб, підозрюваних у вчиненні особливо тяжкого злочину, встановлений у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного (обвинуваченого).

Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Таким чином, необхідно виокремити обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу у вигляді застави та визначенні її розміру, серед яких: спосіб життя наприклад, періодичність перетину кордону, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків поза межами країни тощо; сім`я та особи на утриманні для призначення застави суд обов`язково повинен врахувати наявність на утриманні непрацездатних осіб або дітей; наявність або відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або законних джерел доходу (розмір офіційної заробітної плати, надходження від дивідендів, депозити в банках тощо); житло наявність у підозрюваного власного житла або такого, яке він законно орендує.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість пред`явлених обвинувачень не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Також у рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява23312/15) Суд вважав, що, зосереджуючись на розмірі шкоди, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не дотрималися зобов`язання навести відповідне та достатнє обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави, як вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , особи підозрюваного, достатнім розміром застави для забезпечення завдань кримінального провадження може бути сума у виді 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 332 800,00 грн.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2026 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 16 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 (триста тридцять дві тисячі) гривень, яку необхідно внести протягом п`яти днів з моменту прийняття цієї ухвали.

Підозрюваний, або заставодавець, мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач Черкаський апеляційний суд (рахунок отримувача: UA0091640 ; банк отримувача: ДКСУ у м. Київ; МФО 820172 ; код ЄДРПО 42255820 ), та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

Після внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки:

1 ) прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

2) не відлучатися з м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: