Номер провадження: 11-кп/819/373/26 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 650/1200/26 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1200/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.03.2026, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.05.2026 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.03.2026 задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 22.05.2026 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.03.2026 скасувати та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та невмотивованою, а застосування тримання під вартою надмірно суворим, непропорційним та таким, що не відповідає меті застосування запобіжного заходу.

Зазначає, що відсутні доведені та обґрунтовані ризики переховування від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на введення в Україні воєнного стану та обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків, ОСОБА_8 не зможе виїхати за межі нашої держави.

Крім того, місце реєстрації та фактичного проживання обвинуваченого відоме, у нього немає можливості та бажання перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Також, ОСОБА_8 готовий повернутися до проходження військової служби, однак в силу перебування під вартою він позбавлений можливості скористатися своїм правом звернутися з таким клопотанням.

Крім того, прокурором не доведено, а судом не спростовано ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що діяння у вигляді самовільного залишення військової частини було вчинено під впливом сильного психологічного напруження та страху.

Відсутність відомостей про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності об`єктивно спростовує припущення про існування ризику скоїти інше кримінальне правопорушення.

Крім того, залишені поза увагою суду дані про особу обвинуваченого, а саме наявність міцних сімейних стосунків, перебуває у фактичних сімейних відносинах.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду провадження. Клопотань про відкладення розгляду справи та обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги сторони захисту, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Положеннями ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не завершений, а тому суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор зазначає, що ризики, які існували на момент обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились, що може стати причиною для переховування від суду з метою уникнення покарання, крім того останній може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою

щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходив з того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Також судом враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, дані про його особу, що у сукупності є підставою для продовження строку тримання під вартою щодо нього, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, продовжити або вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, не зменшились.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , визначених ч.1 ст.177 КПК України, суд врахував можливість переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, може вживати заходів до уникнення останнього.

Також він може продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 самовільно залишив місце служби та обов`язки військової служби не виконував до 12.05.2025, таким чином протягом тривалого часу вчиняв триваюче кримінальне правопорушення.

Станом на день розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу зазначені ризики не змінились.

Крім того, апеляційним судом враховано той факт, що за правилами ч.8 ст.176 КПК України щодо ОСОБА_8 можливе застосування запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, суд врахував реальну наявність ризиків, а також суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення.

Ці обставини встановлені ухвалою суду при обранні заходів забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , однак дані ризики на цей час не припинили існувати та не зменшились.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини свідчать про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та неможливість застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряються докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, не надається оцінка доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи у суді першої інстанції та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суду, в ній зазначені ризики, які існують на час розгляду відповідного клопотання прокурора, які не зменшилися та не припинили існувати.

Отже, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також при вирішенні питання суд першої інстанції взяв до уваги обставини, які передбачені ст.178 КПК України, в їх сукупності, а саме: тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положеньч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання ОСОБА_11 процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_8 на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

А тому доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора є неспроможними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.03.2026 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 22.05.2026 включно залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4