Справа № 569/1230/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши заяву заявника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0004239 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 перебуває скарга на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0004239 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України.

03 березня 2026 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява заявника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду вищевказаної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2026 року вказана заява розподілена та передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 покликається на те, що наявні обставини, що викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 , оскільки останній раніше розглядав пов`язані справи щодо ТОВ «Компанія Ідеал Груп» та ухвалював ряд процесуальних рішень, які суперечать вимогам законодавства та позиції Верховного Суду. Крім цього, у попередніх справах слідчий суддя ОСОБА_4 відмовляв йому у задоволенні скарг щодо невнесення відомостей до ЄРДР, попри надані заявником відомості про можливі кримінальні правопорушення. На дії судді ним подано скаргу до Вищої ради правосуддя, що може вплинути на його неупередженість при розгляді скарги.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, 12.03.2026 року подав до суду клопотання, в якому заяву підтримав в повному обсязі, просив її розгляд проводити без його участі через стан здоров`я та військовий стан.

До початку судового засідання суддя ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд заяви про відвід його, як слідчого судді, від розгляду скарги за його відсутності, вирішення заяви залишив на розсуд суду. Неявка судді в судове засідання з розгляду заяви про відвід, не є перешкодою для її розгляду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про відвід слідчого судді та з`ясувавши її дійсні обставини, приходить до такого висновку.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді, зокрема відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 суддя не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

З метою уникнення сумнівів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді

ОСОБА_4 , клопотання заявника ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заявника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0004239 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність слідчого кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0004239 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України.

Скаргу на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0004239 від 13.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України передати до канцелярії суду з розгляду кримінальних справ для автоматизованого розподілу в порядку, визначеному ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5