Справа № 138/3783/25
Провадження №11-сс/801/136/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2026 року,

якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчою суддею обставини

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 12.12.2025 ОСОБА_7 подала до Могилів-Подільської окружної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення, у якій виклала конкретні фактичні дані, які свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 та ч.1 ст.242 КК України. Однак, 27.12.2025 нею отримано повідомлення від Могилів-Подільської окружної прокуратури про те, що відомості за її заявою до ЄРДР внесено не було, а заява спрямована для перевірки в межах іншого кримінального провадження.

Вказане, на переконання заявниці, свідчить про бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільської окружної прокуратури, а тому вона просила визнати незаконною допущену бездіяльність та зобов`язати прокурора внести відомості за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчої судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2026 року - відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування постановленого рішення слідча суддя зазначила, що викладена в заяві інформація не може свідчити про ймовірне вчинення ТОВ «Камелот» та ТОВ ДСК «Ланселот» кримінальних правопорушень, про які зазначає ОСОБА_7 , оскільки заявницею не наведено доводів та фактичних даних щодо обставин ймовірного вчинення кримінальних правопорушень, не зазначено конкретних відомостей, що можуть свідчити про порушення вказаними Товариствами правил охорони або використання надр чи незаконного видобування корисних копалин (ст.240 КК України) чи про порушення ними правил охорони вод (ст. 242 КК України) (зокрема відсутні конкретні об`єктивні дані щодо того, в чому саме полягали кримінальні правопорушення, де, коли відбулися, які конкретно особи причетні до їх скоєння тощо), які були б достатні для попередньої кваліфікації реєстратором ЄРДР діяння саме як кримінального правопорушення. Зазначене позбавляє уповноважених осіб органу досудового розслідування провести необхідну попередню оцінку (аналіз) змісту повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу саме кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчої судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Могилів-Подільської окружної прокуратури внести відомості про кримінальні правопорушення, зазначені у її заяві від 12.12.2025, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає:

ухвала слідчої судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону. Зокрема, слідчою суддею не враховано, що ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язує внести відомості до ЄРДР невідкладно, але не пізніше 24 годин та не передбачає попередньої перевірки, не ставить реєстрацію у залежність від достатності доказів;

слідча суддя під час розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України має перевірити лише факт подання заяви та факт невнесення відомостей, натомість вона аналізувала наявність складу злочину, оцінювала докази, робила висновки щодо обгрунтованості підозр;

навіть у разі існування іншого провадження відомості про вчинення кримінального правопорушення все одно підлягають внесенню, оскільки КПК передбачає спочатку внесення відомостей до ЄРДР, а потім об`єднання проваджень;

слідчою суддею не враховано практику ККС ВС, а саме постанову від 01.11.2018 у справі № 243/6674/17-к, відповідно до якої «Сам факт повідомлення про кримінальне правопорушення є підставою для внесення відомостей до ЄРДР», постанову від 30.09.2020 у справі № 761/20985/18, відповідно до якої «Слідчий суддя не вправі оцінювати докази під час вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР», постанову від 16.01.2019 у справі № 757/59264/17, відповідно до якої «Наявність іншого кримінального провадження не є підставою для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР».

Позиції учасників судового засідання

Заявниця ОСОБА_7 , будучи повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилася, із клопотанням про його відкладення не зверталася.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчої судді без змін. Вказав, що Могилів-Подільським РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000063 від 25.08.2025 за ч. 1 ст. 240 КК України, а тому в межах даного провадження перевіряються обставини, про які вказано у заяві ОСОБА_7 від 12.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 240, 242 КК України.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, оглянувши матеріали судового провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам оскаржувана ухвала слідчої судді відповідає у повному обсязі.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язує внести відомості до ЄРДР невідкладно, але не пізніше 24 годин та не передбачає попередньої перевірки, не ставить реєстрацію у залежність від достатності доказів, колегія суддів виходить із того, що за змістом ст. 214 КПК України реєстрації в ЄРДР підлягають із подальшим здійсненням досудового розслідування не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг із ЄРДР .

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, котрі можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298).

Тобто згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про вчинення кримінального правопорушення лише за наявності інформації про існування обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (реальність конкретної події: часу, місця, способу та інших фактів), а не будь-яких даних, повідомлених заявником.

Водночас, якщо обставини, зазначені в заяві або повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, не містять відомостей про вчинення будь-яких дій чи бездіяльності, які можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, інформація щодо них не має вноситися до ЄРДР і досудове розслідування стосовно таких подій не повинно проводитися.

Зазначений підхід відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18. Й оцінюючи обставини, вказані в заяві/повідомленні, слідчий, дізнавач або прокурор має враховувати положення КК України, які визначають, що вважається кримінальним правопорушенням.

Поруч із зазначеним, із введенням у дію у 2012 році нового КПК України інститут дослідчої перевірки та стадію порушення кримінальної справи було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування згідно з нормами чинного кримінального процесуального закону розпочинається не з винесення постанови про порушення кримінальної справи чи проведення сукупності дослідчих дій у вигляді дослідчої перевірки, а з внесення до бази даних (ЄРДР) відомостей про факти, що містять ознаки кримінального правопорушення. Й відповідні відомості вносяться лише тоді, коли у заяві наведені не будь-які обставини, а лише ті, у яких міститься інформація, згідно з якою певні дії чи бездіяльність можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

Тому при вирішенні справи за скаргою, слідчою суддею було надано правильне тлумачення змісту ст. 214 КПК України.

Застосовуючи наведений підхід до обставин цього провадження, колегія суддів ураховує, що 12.12.2025 ОСОБА_7 звернулась до керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури з заявою, у якій просила на підставі ст. 214 КПК України внести відомості в ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 240, 242 КК України. Зокрема, про можливе вчинення ТОВ «Камелот» та ТОВ ДСК «Ланселот» незаконних дій з самовільного видобування (забору) та використання води для промислових потреб без наявності відповідних дозвільних документів. На переконання заявниці, ТОВ «Камелот» та ТОВ ДСК «Ланселот» в своїй виробничій діяльності використовують воду у великій кількості для виготовлення тротуарної плитки, піноблоків, кілець для криниць, виготовлення бетонних сумішей, тротуарних бордюрів малих і великих розмірів, а також використовують воду у великих об`ємах для мийки машин і міксерів, які використовуються для перевезення готової продукції бетонних сумішей, що свідчить про суттєву невідповідність між обсягами водопостачання та водовідведення, що вказує на наявність незареєстрованих скважин (орієнтовно трьох), оскільки на території вказаних товариств взагалі відсутнє водопостачання та водовідведення. Таким чином, заявниця вважає, що вказаними порушеннями державі спричиняються матеріальні збитки на мільйони гривень, а також завдається екологічна шкода.

Відповідно до листа керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури від 12.12.2025 заяву ОСОБА_7 надіслано начальнику СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для перевірки в межах кримінального провадження № 0000063 від 25.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, про що повідомлено ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду вказане підтвердив прокурор ОСОБА_6 , також вказав, що кримінальне провадження № 0000063 від 25.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, стосується можливих незаконних дій ТОВ ВК «Камелот» та ТОВ ДСК «Ланселот», а тому відомості, зазначені в заяві ОСОБА_7 від 12.12.2025, будуть предметом перевірки у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідча суддя ухвалила правильне рішення щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_7 , оскільки наведені заявницею обставини у заяві від 12.12.2025, фактично вже є предметом досудового розслідування кримінального провадження № 0000063 від 25.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, стосовно дій ТОВ ВК «Камелот», ТОВ ДСК «Ланселот».

Відповідно до п. 2 глави 4 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затверджений наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, з метою недопущення випадку неодноразового внесення одних і тих же самих відомостей до ЄРДР та їх повторної реєстрації, на етапі внесення даних здійснюється автоматичний контроль наявності в Реєстрі вже існуючого правопорушення з дублюючими даними. Перевірка здійснюється за сукупністю відомостей про кримінальні правопорушення, які внесені до Реєстру всіма Реєстраторами, щодо повного збігу даних кримінального правопорушення за такими полями: прізвище, ім`я, по батькові заявника або потерпілого (найменування юридичної особи); інше джерело, з якого виявлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; дата вчинення правопорушення; територія вчинення правопорушення.

Згідно з п. 9 глави 4 Розділу ІІ Положення при встановленні факту здійснення досудового розслідування стосовно аналогічних правопорушень (дублікатів), заяви і повідомлення про які надійшли з різних джерел, прокурор, керівник органу прокуратури об`єднує такі матеріали в одне провадження, після чого Реєстратор у цьому кримінальному провадженні (слідчий, керівник органу досудового розслідування, дізнавач, керівник органу дізнання, прокурор, керівник органу прокуратури) за допомогою функції присвоює одному з них статус «дублікат».

Іншими словами, у випадку наявності інформації про аналогічні факти, що надійшла з різних джерел, така інформація повторно у ЄРДР не реєструється та відповідно не розслідується, а обліковується як «дублікат», а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що навіть у разі існування іншого провадження відомості про вчинення кримінального правопорушення все одно підлягають внесенню, оскільки КПК передбачає спочатку внесення відомостей до ЄРДР, а потім об`єднання проваджень.

Щодо норм КК України, за якими внесено такі відомості, то вказане не має суттєвого значення, оскільки суд перевіряє лише щодо внесення до ЄРДР певних фактів, а визначення конкретної норми закону про кримінальну відповідальність за якою вносити відомості - дискреційне повноваження слідчого, прокурора.

Водночас, що стосується посилань заявниці на судову практику ККС ВС постанову від 01.11.2018 справа № 243/6674/17-к, постанову від 30.09.2020 справа № 761/20985/18, постанову від 16.01.2019 справа № 757/59264/17-к, то колегія суддів зауважує наступне.

Так, постанова від 01.11.2018 справа № 243/6674/17-к відсутня в ЄДРСР, а зазначений апелянткою номер справи стосується постанови ВП ВС від 23.05.2018, якою ВП ВС зробила висновок про те, що ухвали слідчих суддів про призначення позапланових перевірок мають переглядатись в апеляційному порядку на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які гарантують право на апеляційне оскарження такого судового рішення. відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів про надання дозволу на проведення позапланових перевірок.

Також відсутня в ЄДРСР постанова від 30.09.2020 справа № 761/20985/18. Натомість номер вказаної апелянткою справи стосується постанови ККС ВС від 16.05.2019, відповідно до якої у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК.

Що ж стосується постанови ККС від 16.01.2019 у справі № 757/59264/17, то такої постанови не існує, а зазначений апелянткою номер справи стосується ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2017 про надання дозволу на проведення обшуку.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

З огляду на викладене, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчою суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2026 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4