Справа № 645/4523/26
Провадження № 1-кс/645/726/26
У Х В А Л А

іменем України

22 травня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Немишлянського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 розглянувши скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд перевірити законність утримання невідомими особами ОСОБА_2 , визнати незаконним тримання у ОСОБА_2 у приміщенні ОАО "Турбоатом".

В обґрунтування скарги зазначила, що ОСОБА_2 має встановлений діагноз дисциркуляторна енцефалопатія, виражений лікворно-гипертензивний синдром, вестибуло-атактичний синдром, астено-невротичний синдром. Часті вегето-судинні параксизми, вертеброгенна цервікобрахіалгія, стійкий больовий синдром, обмеження функцій хребта, розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз шийного відділу хребта. Недоїхавши до с. Нова Водолага транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 та представники поліції. Ніхто з вказаних осіб не представився та не надав службові посвідчення. ОСОБА_2 не перебував та не перебуває в розшуку, військово-облікові дані оновлені вчасно, що підтверджується інформацією з Резерв+. Проте, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності поліції, яка спостерігала порушення прав ОСОБА_2 , примусово, без наданої згоди, користуючись службовим становищем фактично викрали ОСОБА_2 посеред траси та відвезли у невідомому напрямку. Станом на зараз, ОСОБА_2 незаконно утримується на території ОАО "Турбоатом" на території Немишлянського района м. Харкова. ОСОБА_2 не було надано жодної повістки про необхідність з`явитися до РТЦК та СП. В свою чергу, представники поліції не складали жодного протоколу про адміністративне затримання. Поліція проявляючи повну бездіяльність щодо порушення прав ОСОБА_2 працівниками РТЦК та СП, навпаки, сприяючи вказаним особам допомагали фактичному викраденню ОСОБА_2 . Фіксування на бодікамери не здійснювалося. ОСОБА_2 не перебував та не перебуває в розшуку, жодних правил військового обліку не порушував, однак продовжує незаконно утримуватися невідомими особами на території ОАО "Турбоатом" фактично позбавляючи його особистої свободи. ОСОБА_2 не підписував жодного документа, не надавав згоду та не висловлював бажання щодо його незаконного утримання на території ОАО "Турбоатом", на думку заявника, ОСОБА_2 утримують незаконно без жодної підстави.

Дослідивши вказане клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1ст.3 КПК України).

Положеннями ч.3 ст.26 КПК України закріплено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів заяви, представник заявника звернулася до слідчого судді з клопотанням, в порядку ст. 206 КПК України, в якому просить перевірити законність утримання невідомими особами ОСОБА_2 , визнати незаконним тримання у ОСОБА_2 у приміщенні ОАО "Турбоатом".

ЗІ скарги вбачається, що ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,, звертаючись із відповідним клопотанням, не погоджуються із діями працівників РТЦК, пов`язаними з мобілізацією відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Враховуючи те, що працівники РТЦК не є уповноваженими службовими особами яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, ОСОБА_2 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, незгода із діями працівників РТЦК не відноситься до юрисдикції та повноважень слідчого судді.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Разом з тим слідчий суддя має відмітити, що в умовах військової агресії рф проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про проведення загальної мобілізації, у тому числі на території Харківської області та роз`яснити, що оскарження рішень, дій та бездіяльності такого суб`єкта владних повноважень як районний територіальний центр комплектації та соціальної підтримки з питань мобілізації відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства підсудне адміністративним судам.

Дії представників центрів комплектування, у тому числі на які вказує заявник, можуть бути предметом дослідження у встановленому КПК України порядку, проте не за процедурою, передбаченою ст. 206 КПК України, а в межах кримінального провадження, під час досудового розслідування та судового провадження.

Вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України, не ґрунтується на нормах Кримінального процесуального закону України, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття провадження.

Керуючись ст. ст.2,3,9,26,206,309,372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 26 травня 2026 року.

Слідчий суддя