Справа № 308/3040/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000046 прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000046, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що повідомлення 3 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області, мешканець Закарпатської області громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розповсюджує матеріали із закликами щодо вчинення дій спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку встановленого Конституцією України.

Зокрема, останній на підконтрольних інформаційних ресурсах поширює інформаційні дописи щодо запланованого проведення зібрання за ознаками політичного з`їзду (т.зв. «онлайн з`їзду подкарпатських русинів») на якому буде висвітлюватись питання про існування окремого «русинського народу», а також поширює публікації щодо необхідності проголошення незалежності «Підкарпатської Русі» та оголошення її автономії.

Прокурор вказує, що в ході розслідування кримінального провадження встановлено, що основним спонсором та ідеологічним організатором проведення зібрання з ознаками політичного з`їзду (т.зв. «онлайн з`їзду подкарпатських русинів», що має на меті формування альтернативного суб`єкту «народного волевиявлення» та легітимізацію ідей самовизначення окремої групи населення - «русинського народу»), разом з ОСОБА_4 виступив місцевий мешканець, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перебуває у тривалих дружніх відносинах із ОСОБА_4 , та підтримує русинську ідеологію останнього. Окрім цього, за наявними даними, ОСОБА_5 надавав фінансову підтримку ОСОБА_4 в організації та проведення «т.зв. першого он-лайн з`їзду Подкарпатських русинів».

Прокурор зазначає, що 27.02.2026, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено книгу ОСОБА_6 «Украина в знаках, предсказаниях и реалиях»; журнали «Русини», видання: 5/2023; 3/2020; 4/2020; 2/2020; 3/2023 (5 одиниць); брошуру «Карпатські Русины»; аркуш з двома прапорами, закарпатським гербом; аркуш з наліпками з символікою русинів (12 шт.); диск «Verbatim» 1Tb CP ; диск «Transend», s/n: E 52944-1292; диск «HITACHI» s/n: CEJ3RUTC; 6 одиниць (флешок) різних виробників; банківську картку № НОМЕР_1 ; банківську картку № НОМЕР_2 ; банківську картку № НОМЕР_3 ; банківську картку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «IPhone 16 РrоМах», ІМЕІ: НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «ZTE 7060», ІМЕІ: НОМЕР_6 ; ноутбук марки «МасВоок Аіr», с.н. FVFDT3FGQGL5.

З огляду на викладене виникла необхідність у зверненні до слідчого суді із клопотанням про накладення арешту на вищевказане вилучене майно, так як таке має значення в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, а тому прокурор просить накласти арешт на таке.

Прокурор у судове засідання не з`явилася та подала заяву, відповідно до якої просила клопотання задовольнити та розглянути у її відсутності.

ОСОБА_5 також не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання заперечує.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що СВ УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000046 від 12.02.2026 року, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 110 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 27.02.2026 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено книгу ОСОБА_6 «Украина в знаках, предсказаниях и реалиях»; журнали «Русини», видання: 5/2023; 3/2020; 4/2020; 2/2020; 3/2023 (5 одиниць); брошуру «Карпатські Русины»; аркуш з двома прапорами, закарпатським гербом; аркуш з наліпками з символікою русинів (12 шт.); диск «Verbatim» 1Tb CP ; диск «Transend», s/n: E 52944-1292; диск «HITACHI» s/n: CEJ3RUTC; 6 одиниць (флешок) різних виробників; банківську картку № НОМЕР_1 ; банківську картку № НОМЕР_2 ; банківську картку № НОМЕР_3 ; банківську картку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «IPhone 16 РrоМах», ІМЕІ: НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «ZTE 7060», ІМЕІ: НОМЕР_6 ; ноутбук марки «МасВоок Аіr», с.н. FVFDT3FGQGL5.

Постановою слідчого від 27.02.2026 вказане вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя констатує, що клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що на вилучених мобільних телефонах, дисках, флешках та ноутбуці зберігається інформація, яка може мати значення для досудового розслідування, не доведено, що на вилучених банківських картках містяться грошові кошти, якими здійснюється фінансування з`їздів т.зв. «подкарпатських русинів», не надано висновку експерта про те, що у вилучених друкованих матеріалах містяться відомості із закликами щодо вчинення дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України, а також прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого остання звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту.

Крім того, відповідно до узагальненої судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 07.02.2014, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна, навіть якщо у нього є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Одночасно, матеріали клопотання не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_5 про підозру вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, тобто він є третьою особою.

З огляду на наведене, подане клопотання не містить підстав для арешту майна, що встановлені КПК України, з посиланням на відповідні положення процесуального закону та мету накладення арешту, що свідчить про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна, на яке не накладено арешт.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1