Справа № 173/577/26
Провадження №1-кп/173/107/2026
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

26 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 31 грудня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює на посаді ізолювальника у структурному підрозділі Верхівцевський рейкозварювальний поїзд філії «Центр з будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2026 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 31.12.2025 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. 1, 3 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими. Свою позицію обґрунтував тим, що останній обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Також вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений в судовому засіданні щодо вирішення питань підготовчого судового засідання погодився з думкою захисника. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою зазначив, що не згоден з кваліфікацією кримінального правопорушення, умислу на вбивство не мав, оскільки захищався. Просив відпустити його під домашній арешт, бо є працевлаштованим та має на утриманні батьків похилого віку.

Захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення кримінальної справи до судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявив. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора дійшов такого висновку.

З приводу призначення справи до розгляду.

Під час підготовчого судового засідання угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Щодо клопотання про обрання запобіжного заходу.

ОСОБА_4 , 31 грудня 2025 року близько 16.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми батьками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також зі своїми знайомими: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у кухонній кімнаті. Після чого, у вказаний час та місці між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на підґрунті особистих непорозумінь та сумісного вживання алкогольних напоїв відбувся словесний конфлікт, в під час якого ОСОБА_11 почав виражатися в бік ОСОБА_4 нецензурною лайкою. Дані дії були помічені ОСОБА_8 , яка висказала зауваження ОСОБА_11 та попросила його покинути її помешкання. При цьому свої дії вона висказала рішучо, та своїми руками торкалась ОСОБА_11 , змушуючи його покинути її помешкання. При цьому ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи припиняти конфлікт з ОСОБА_4 , скинув руку ОСОБА_8 зі свого плеча та відійшов від неї з кухні у приміщення прихожої будинку. При цьому, ОСОБА_11 , запропонував йому вийти до іншої кімнати та поговорити між собою наодинці. У свою чергу ОСОБА_4 , розцінюючи дії ОСОБА_11 як неповага до його матері, відчуваючи глибоку образу, керуючись раптово-виниклим умислом, спрямованим на умисне вбивство ОСОБА_11 , та бажаючи покарати ОСОБА_11 за його зухвалість, провів останнього до своєї спальні у будинку. Перебуваючи у спальні, ОСОБА_11 продовжив словесний конфлікт із ОСОБА_4 , при цьому вказані особи гучно ображали один одного грубою; нецензурною лайкою. Далі ОСОБА_4 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю світла у кімнаті, взяв у руку свій саморобний ніж господарсько-побутового призначення, та перебуваючи у безпосередній близькості перед ОСОБА_11 , утримуючи ніж у правій руці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи подальшого настання суспільно-небезпечних наслідків, цілеспрямовано, наніс один удар згори до низу в область лівої половини обличчя ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_11 відразу упав на підлогу та через короткий проміжок часу (практично миттєво) помер на місці.

У результаті умисних насильницьких дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи№ 000008 від 13.01.2026 року заподіяні тілесні ушкодження увигляді: проникаючого сліпого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з раною на шкірі лівої щоки з переходом на шкіру лівої бічної поверхні шиї, яка проникає вглиб м`яких тканин лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з утворенням раневого каналу, який має напрямок ззовні всередину та дещо зліва направо, сліпо закінчується в м`яких тканинах лівої бічної поверхні шиї, в глибині рани візуалізується пересічена зовнішня сонна артерія. Стінки раневого каналу гладкі з крововиливами темно-червоного кольору в навколишні м`які тканини лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї. Довжина рани по зонду 7,5 см.

Смерть його настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, яке ускладнилось явищами гострої крововтрати, що підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово-медичної експертизи трупа.

Виявлене при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої щоки та лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії є прижиттєвим, утворилося незадовго до смерті від не менш ніж однократної дії плоского колючо-ріжучого предмету, що міг мати гостре лезо та протилежний незаточений край, знаходиться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті та згідно п.п. 2.1.3. літера «п» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисне вбивство.

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.01.2026 стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити строк дії ухвали про тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча.

Разом з цим, доведений і ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений особисто з ними знайомий, у зв`язку з чим може спробувати умовити, погрожувати, змушувати або іншим чином впливати на свідків та потерпілу з метою зміни ними показань, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 судом на теперішній час не встановлено.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам. Суду не надано відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Доводи обвинуваченого про те, що він працевлаштований та здійснює догляд та утримання своїх непрацездатних батьків не є вирішальним при розгляді вказаного клопотання. Наявність літніх батьків не стала стримуючим фактором для обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину який спричинив загибель людини, суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, суд вважає необхідним зазначити, що наявність чи відсутність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому його обвинувачують буде вирішуватись судом під час прийняття остаточного рішення, після оцінки та аналізу всіх доказів у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000722 від 31 грудня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 05 березня 2026 року о 12-45 в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, потерпілу, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити, у клопотанні обвинуваченого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 26 квітня 2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для організації виконання.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченим, захисником, прокурором може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: