Справа № 358/413/26 Провадження № 1-кс/358/49/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 02.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримання не маючого, раніше не судимого, засоби зв`язку НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000039 від 02.01.2026 ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивоване тим, що 01.01.2026 о ВП № 2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт оперуповноваженого СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про те, що громадянин ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 здійснює незаконний збут наркотичних речовин - РУР.

За вищевказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 1000039 від 02.01.2026 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 перебуваючи на території м. Богуслав Обухівського р-ну Київської області вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 19.03.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19.03.2026 постановою прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури матеріали досудові розслідування у кримінальних провадженнях за № 0000039 від 02.01.2026 та № 0000422 від 19.03.2026 об`єднані в одне провадження за № 0000039 від 02.01.2026.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, збергіння з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку зберігав з метою збуту до 12.03.2026.

Для повної реалізації свого злочинного умислу на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що придбана ним речовина - PVP, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, діючи умисно, з метою отримання незаконного прибутку, керуючись корисливим мотивом, 12.03.2026 приблизно о 14 год. 20 хв., під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: вул. Миколаївська, 66, м. Богуслав, Обухівського району Київської області, незаконно збув залегендованій особі - ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, за кошти в сумі 800,00 грн. (вісімсот гривень), кристалоподібну речовину, яка знаходилась у паперовому згортку, яка в подальшому вилучена.

В період часу з 14 год. 2 7 хв. по 14 год. 42 хв., 12.03.202 6 проведено огляд добровільно наданого ОСОБА_9 паперового згортку, в якому виявлено кристалоподібну речовину, яку він придбав 12.03.2026 у ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: вул. Миколаївська, 66, м. Богуслав, Обухівського району Київської області за 800,00 грн. (вісімсот гривень).

За результатами досудового розслідування встановлено, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходилась у паперовому згортку, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,119 г.

PVP, згідно зі Списком №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», наказу Міністерства Охорони Здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса РУР в невеликих розмірах становить 0,15 г і більше.

19.03.2026 о 15 годині 42 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КГІК України.

20.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: Рапортом о/у СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 01.01.2026, СО № 10;Рапортом слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 19.03.2026, ЄО № 1267;Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.03.2026;Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.03.2026;Протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 12.03.2026;Протоколом огляду особи і вручення заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 12.03.2026;Протоколом огляду місця події 12.03.2026;Висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 16.03.2026 № СЕ-19/111- 26/13656-НЗПРАП;Протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 19.03.2026;Протоколом огляду особи і вручення заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 19.03.2026;Протоколом огляду місця події від 19.03.2026;Протоколом затримання ОСОБА_4 у вчиненні злочину; Іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Враховуючи викладене, вважаю, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ніякі інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою належним чином не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому підозрюваний ОСОБА_4 може:

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування. Дані висновки зроблені з того, що з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, що у разі визнання ОСОБА_4 , винним, дає підстави вважати, що він може переховуватись від правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності. При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду, в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно п.3 ч.І ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні ОСОБА_4 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій та судових засідань.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, керуючись корисливим мотивом, оскільки незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток, а отже перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність. Вказаний ризик також підтверджується тим, що на розгляді в Богуславському районному суді перебуває кримінальне провадження № 0000654 від 22.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованому йому діяння;

тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується: злочин вчинений ОСОБА_4 являється тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років;

вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого: ОСОБА_4 являється особою молодого віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу;

міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців: ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом із матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вітчимом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання: ОСОБА_4 на даний час не має постійного місця роботи.

Обрання більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання , посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні. Зазначив, що в Богуславському районному суді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 186 ч.4 КК України, однак ОСОБА_4 не переховується від суду, з`являється на виклики, жодним чином не впливає на свідків по кримінальному провадженню, його підзахисний має постійне місце проживання, та не збирається переховуватись. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу у мінімальному розмірі, якій буде помірним для підозрюваного.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000039 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19 березня 2026 року о 15 год. 42 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_4 умисно вчинив дії, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом о/у СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 01.01.2026, СО № 10; рапортом слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 19.03.2026, ЄО № 1267; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.03.2026; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 12.03.2026; протоколом огляду особи і вручення заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 12.03.2026; протоколом огляду місця події 12.03.2026; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 16.03.2026 № СЕ-19/111- 26/13656-НЗПРАП; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 19.03.2026; протоколом огляду особи і вручення заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 19.03.2026; протоколом огляду місця події від 19.03.2026; протоколом затримання ОСОБА_4 у вчиненні злочину; іншими доказами у їх сукупності.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання органу досудового розслідування на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, заслуговують на увагу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень. Вказаний ризик також підтверджується тим, що на розгляді в Богуславському районному суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеними ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню .Зазначений ризик є реальним , а не гіпотетичним, та підтверджується конкретними обставинними кримінального провадження.

Поряд з цим, слідчим суддею не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_4 за станом свого здоров`я не може утримуватись в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Сторона захисту просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.

Оцінюючи наведені доводи, слідчий суддя враховує, що відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183 КПК України запобіжний захід застосовується з метою запобігання ризикам, передбаченим законом.

Разом з тим, зокрема ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України свідчать про те, що перебування підозрюваного за місцем проживання не унеможливить його контактів з іншими учасниками кримінального провадження, домашній арешт не забезпечить належного контролю за його поведінкою та не виключить можливості впливу на хід кримінального провадження.

У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту , не є достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вона передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Слідчий суддя враховує, що застава повинна: гарантувати належну процесуальну поведінку особи, але водночас не бути завідомо непомірною для неї.

При цьому, враховуючи тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан особи, а саме - відсутність місця роботи, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказують на те, що існує велика ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальні правопорушення, слідчий суддя вважає за належне визначити заставу відповідно ч.5 ст.182 КПК України у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, що відповідно становить 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, яка в достатній мірі гарантує виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

При цьому, при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважує не лише на обсяг повідомленої підозри та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких визначення суми коштів, яку повинна надати особа, виходячи лише з можливих розмірів збитків, не відповідає статті 5 § 3 Європейської Конвенції. Застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Окрім цього, обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, згідно положень ч. 5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської області, українця , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 17 травня 2026 року (включно).

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19 березня 2026 року.

Одночасно визначити розмір застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60 * 3328 гривень = 199 680 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України .

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Богуславського районного суду Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, передбачені ч.5 ст.194 КПК України :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучається із міста населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню № 000039 від 02.01.2026;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити до 17.05.2026 (включно)

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошений 23.03.2026 о 16.00.

Слідчий суддя ОСОБА_1