Номер провадження: 11-сс/813/649/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 25.02.2026 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з вищими освітами, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду заступника керівника Територіального управління БЕБ в Одеській області, раніше не судимого,

- підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000536 від 16.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 25.02.2026 року задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області та відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.04.2026 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого або визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- слідчий із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою звернувся поза межами строку досудового розслідування, який закінчився 29.11.2025 року;

-слідчим суддею порушена територіальна підсудність при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу;

- пред`явлена ОСОБА_7 підозра необґрунтована, стороною обвинувачення недоведена та базується лише на припущеннях;

-ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом, та не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України;

-також зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, його соціальний статус, наявність у нього родини та утриманців, відсутність судимостей та безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_8 ОСОБА_9 , а також підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з вимогами ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно матеріалів судової справи, слідчим відділом Управління СБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000536 від 16.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України.

09.10.2025 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчиненому громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

За версією орану досудового розслідування, громадянин України ОСОБА_7 , у період часу з січня 2013 року по теперішній час фактично є одним з засновників ТОВ «Укрметінвестбуд» (, юридична адреса: Луганська область, місто Луганськ, вулиця Коцюбинського, будинок 10).

Крім того, в квітні 2014 року на території Луганської області створено терористичну організацію, так звану «луганська народна республіка» (далі «лнр»), яка здійснює акти тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також збройний спротив військовослужбовцям Збройних сил України та працівникам правоохоронних органів, які приймають участь в операції об`єднаних сил (до квітня 2018 року - антитерористичній операції) на території Луганської області. Дана організація здійснювала терористичну діяльність на території України з відома та за вказівкою її керівників, у зв`язку з чим згідно з ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначалась терористичною, основною метою діяльності якої є повалення конституційного ладу, зміна меж території і державного кордону України, а також створення незаконного державного утворення «лнр».

30.04.2018 року Указом Президента України №116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», на виконання вимог Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», антитерористичну операцію переформатовано в операцію об`єднаних сил, із цього приводу ухвалено низку актів міжнародних інституцій.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що після захоплення та тимчасової окупації частини Луганської області представниками незаконного державного утворення «лнр», яке діяло під повним контролем та підпорядкування РФ, 26.12.2017 року ОСОБА_7 виступив засновником з часткою у 50 процентів у розмірі 113300 російських рублів ТОВ «Укрметінвестбуд» (, юридична адреса: Луганська область, місто Луганськ, вулиця Коцюбинського, будинок 10), яке змінило назву на ООО «Укрметинвестстрой» (в подальшому в тексті назва буде вказана на російській мові) та посадові особи якого продовжили ведення господарської діяльності на тимчасово окупованій частині Луганської області, в тому числі в місті Луганськ.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України на території України був оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р., який неодноразово продовжений до теперішнього часу.

Після початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про факт агресії РФ проти України, на початку листопада 2023 року, але не пізніше 24.11.2023 року (більш точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, будучи обізнаним щодо порядку зміни меж території України, в тому числі з положеннями статей 1 та 2 Конституції України відповідно до яких визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, з власних політичних та ідеологічних міркувань, положеннями ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України відповідно до яких визначено, що захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, підтримуючи та розділяючи рішення у передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, в період з кінця лютого 2022 року, знаходячись на тимчасово окупованій території України Луганської області (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлене), вступив у злочинну змову із невстановленими громадянами України та громадянами Російської Федерації, направлену на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчиненому громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Так, 24.11.2023 року відбулася перереєстрація ООО «Укрметинвестстрой» з законодавства т.зв. «лнр» на законодавство рф, а також відбулося перейменування в ООО «Метинвестстрой» (в подальшому в тексті назва буде вказана на російській мові) з тими же даними в реєстрах юридичних осіб рф: ИНН ; ОКПО 71988050; ОГРН 846; КПП 940301001 та зміною юридичної адреси на місто Луганськ, вулиця Леніна, будинок 26, ціллю якого згідно статуту є одержання прибутку.

При цьому, ОСОБА_7 , при невстановлених обставинах (дата, час, спосіб та місце досудовим розслідуванням не встановлені) особисто проставив в протоколі від 14.11.2023 року загальних зборів учасників ООО «Укрметинвестстрой» підпис в графі «Голова загальних зборів», чим затвердив проведення змін до статутних документів підприємства, обрання себе головою загальних зборів підприємства, переведення господарської діяльності підприємства відповідно до Цивільного кодексу, інших нормативно-правових актів та законодавства РФ, зміни та внесення статутного капіталу у своїй частці у розмірі 226600 російських рублів, визначення основних видів діяльності відповідно до кодифікатора РФ та реєстрації статуту підприємства у новій редакції.

При проведенні незаконних дій з так званої реєстрації вищевказаного підприємства в органах окупаційної адміністрації держави-агресора, ОСОБА_7 виступив одним із двох співзасновників (співвласників) перереєстрованого ООО «Метинвестстрой» та залишив за собою серед іншого певні права, як приймати участь в керуванні справами Товариства; у розподілі прибутку; продати або здійснити відчуження іншим шляхом своєї долі або частини долі в статутному капіталі Товариства та здійснювати інші повноваження. Основним видом діяльності ООО «Метинвестстрой» є гуртова торгівля твердим, рідким та газоподібним пальним та повідними продуктами, гуртова торгівля лісоматеріалами, будівельним матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, гуртова торгівля відходами та брухтом, гуртова неспеціалізована торгівля.

ОСОБА_10 , при невстановлених обставинах (дата, час, спосіб та місце досудовим розслідуванням не встановлені) особисто проставив в протоколі від 14.11.2023 року загальних зборів учасників ООО «Укрметинвестстрой» підпис в графі «Секретар загальних зборів», чим затвердив проведення змін до статутних документів підприємства та перейменування ООО «Укрметинвестстрой» в ООО «Метинвестстрой»; залишити повноваження директора ООО «Метинвестстрой» за ОСОБА_11 ; підтвердження місцезнаходження ООО «Метинвестстрой» на тимчасового окупованих РФ територіях України, а саме визначення частини території України як адміністративної одиниці РФ, вказавши адресу ООО «Метинвестстрой», як: РФ, ЛНР, городской округ Луганский, г. Луганск, ул. Ленина, 26; з метою надання можливості державі-агресору на підтримання у населення окупованих територій, хибного уявлення щодо функціонування установ та організацій, переведення способу прийняття рішень Загальних зборів учасників підприємства, відповідно до законодавства держави-агресора, а саме відповідно до норм та положень Цивільного кодексу РФ. При проведенні незаконних дій з так званої реєстрації вищевказаного підприємства в органах окупаційної адміністрації держави-агресора, ОСОБА_10 виступив одним із двох співзасновників (співвласників) перереєстрованого ООО «Метинвестстрой» та залишив за собою певні права щодо участі в керуванні справами Товариства. Засновники (учасники) господарського товариства несуть відповідальність за відповідність установчих документів законодавству.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , будучи засновниками підприємства ООО «Метинвестстрой» та які відповідно до статуту приймають рішення щодо встановлення основних напрямків діяльності підприємства, затвердження річних звітів та річних бухгалтерських балансів, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, узгодили при невстановлених обставинах (дата, час, спосіб та місце досудовим розслідуванням не встановлені) шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

В період з 2023 року по теперішній час ООО «Метинвестстрой» здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на території ТОТ Луганської області та міста Луганськ та за вказаний час зазначено за 2023 рік в податковій звітності поданої до податкових органів держави-агресора наявність основних засобів виробництва на суму 1800000 російських рублів, наявність доданого капіталу на суму 1573000 російських рублів, наявність чистих активів на суму 1372000 російських рублів, чистий прибуток на суму 158000 російських рублів. Також, ООО «Метинвестстрой» за 2024 рік зазначено в податковій звітності поданої до податкових органів держави-агресора наявність основних засобів виробництва на суму 1710000 російських рублів, наявність доданого капіталу на суму 1869000 російських рублів, наявність чистих активів на суму 1530000 російських рублів, чистий прибуток на суму 449000 російських рублів.

Фінансування ведення військової агресії та збройного нападу РФ на Україну, серед іншого виплата грошового забезпечення (в тому числі заробітної плати) військовослужбовцям РФ, які залученні до збройної агресії та представникам органів влади, здійснюється з загальних і спеціальних фондів федерального бюджету РФ з використанням коштів, отриманих від сплати податків підприємств і установ, в тому числі тих, які ведуть господарську діяльність на тимчасово окупованих територіях України, таких як ТОТ Луганської області.

Крім того, в період з 2024 року по теперішній час від імені ООО «Метинвестстрой» створено офіційний Інтернет сайт вищевказаного підприємства - https://metinveststroy-lugansk.ru/, де однією з засад діяльності вказано передача матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням, а саме викладно звернення: «С целью обеспечения наших ребят во время выполнения ими крайне трудных и важных задач по защите населения ЛНР мы размещаем сбор, организованный проверенными нами людьми». Поруч із зазначеним текстом наявна активна кнопка із написом «Помочь». При натисканні на кнопку «Помочь» відбувається перехід на сторінку загально доступного веб-ресурсу: «https://pomoshchvoinu.ru/», з вказівкою наступного тексту: «Сбор благотворительных средств в поддержку военнослужащих России и гражданского населения на освобождённых территориях Донецкой и Луганской Народных Республик». Також, містяться активні кнопки із написами: «Главная; На что собираем?; Наши Сборы; ОСОБА_12 », та зазначено мобільний номер телефону для зв`язку: « НОМЕР_1 » та додатковими текстовими повідомленнями: «Zа победу! Zа мирное небо! Zа Россию! Дорогие друзья! Сегодня настали непростые времена - враг угрожает мирной жизни нашего многонационального народа, покушается на наши исконные земли и традиционные ценности. В этот ответственный час тысячи героев - военных и добровольцев - самоотверженно защищают наше будущее на передовой. Они остро нуждаются в вашей поддержке! Также в помощи нуждаются мирные жители, пострадавшие от действий неонацистских формирований. Это старики, женщины и дети, лишившиеся крова и средств к существованию. Каждое ваше пожертвование, каждая посылка с гуманитарной помощью - это реальный вклад в нашу общую Победу! Вместе мы сила, вместе мы непобедимы! Проявите гражданскую позицию - поддержите защитников Отечества и пострадавших мирных жителей. Ваша помощь сегодня - это залог нашего мирного завтра!».

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою звернувся поза межами строку досудового розслідування, який, на думку захисту закінчився 29.11.2025 року, оскільки 04.12.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений до шести місяців, а саме до 09.04.2026 року.

Також апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо порушення правил підсудності кримінального провадження, з огляду на таке.

Згідно витягу з ЄРДР, 20.02.2025 року, СВ УСБУ в Одеській області внесені відомості про кримінальне правопорушення за №0000127 за ознаками вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

08.10.2025 року в даному кримінальному провадженні також внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, щодо протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

У даному кримінальному провадженні, 09.10.2025 року, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.ст.208, 615 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України.

10.10.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

05.12.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_7 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто до 02.02.2026 року.

29.01.2026 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_7 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, тобто до 27.02.2026 року.

Натомість, з урахуванням того, що виявленні обставини за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, не пов`язані з обставинами, які досліджуються у кримінальному провадженні №0000127 від 20.02.2025 року за ч.2 ст.111 КК України, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 виніс постанову від 16.10.2025 року про виділення з даного кримінального провадження матеріалів досудового розслідування в кримінальне провадження №0000536.

16.10.2025 року, тобто того ж дня, на виконання вимог ст.ст. 216, 218 КПК, прокурор ОСОБА_13 виніс постанову про визначення підслідності кримінального провадження №0000536 від 16.10.2025 року за слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку та Луганську області.

31.10.2025 року заступником Генерального прокурора ОСОБА_14 подальше здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000536 доручено слідчим СВ УСБУ в Одеській області, а здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва доручено прокурорам Одеської обласної прокуратури.

Згідно п.1 ч.2 ст.132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Органом, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000127 від 20.02.2025 року, в рамках якого подавалося клопотання про застосування запобіжного заходу, є Слідчий відділ Управління СБ України в Одеській області.

Пунктом «б» ч.2 ст.38 КПК визначено, що саме слідчі підрозділи регіональних управлінь Служби Безпеки України - є органами досудового розслідування в кримінальних провадженнях.

Наказом Управління СБ України в Одеській області №90 від 01.05.2025 року місце розташування Слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області визначено за адресою: м. Одеса, вулиця Маріупольська, будинок 6 (Пересипський район м. Одеси).

З урахуванням визначеної начальником Управління СБ України в Одеській області дислокації Слідчого відділу УСБУ в Одеській області, колегія суддів вважає, що розгляд клопотання про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000536, відносилось до юрисдикції Пересипського районного суду м. Одеси, як місцевому суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що підписання та вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру здійснено неуповноваженою особою, тобто всупереч вимогам ст.481 КПК, з урахуванням того, що підозрюваний є діючим адвокатом відповідно до свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю №1515 від 13.02.2008 року, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

У судовому засіданні сторона захисту не заперечувала того факту, що свідоцтво про право ОСОБА_7 на заняття адвокатською діяльністю зупинене у 2023 році відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з працевлаштуванням останнього до БЕБ України.

Таким чином, слід констатувати, що на час повідомлення про підозру, ОСОБА_7 , хоча і мав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, однак це право було зупинене.

Апеляційний суд вкотре звертає увагу сторони захисту, що положення ст. 481 КПК відповідають гарантії п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому, вже сама по собі згадка «діяльності» вказує на те, що ці гарантії мають функціональний характер, тобто не є особистим привілеєм кожного, хто отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а призначені для забезпечення прав тих осіб, яких адвокат представляє, і його можливості безперешкодно і ефективно здійснювати таку діяльність. Цей висновок випливає і з визначення в ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатської діяльності, як незалежної професійної діяльності адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту, а адвоката як особи, яка здійснює таку діяльність.

Крім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» чітко відрізняє адвоката від особи, яка зупинила або припинила адвокатську діяльність, передбачаючи для них різний обсяг гарантій. Якщо гарантія збереження адвокатської таємниці чи імунітету від переслідування за дії, пов`язані з адвокатською діяльністю, продовжує діяти і для осіб, що зупинили або припинили практику, то інші гарантії призначені саме для забезпечення адвокатської діяльності, яку особа, що зупинила таку діяльність, здійснювати не вправі (ч.5 ст.31).

Слід звернути увагу, що вступивши на державну службу або займаючись іншою діяльністю, яка є несумісною з адвокатською, особа зобов`язана зупинити адвокатську діяльність та не може розраховувати на збереження гарантій, притаманних адвокатській діяльності, оскільки погоджується підкорятися зовсім іншим правилам, які в багатьох аспектах несумісні з діяльністю адвоката. Тому саме для запобігання конфлікту відповідальності передбачено зупинення права на здійснення адвокатської діяльності.

Таким чином, слід дійти висновку, що на особу, право якої на заняття адвокатською діяльністю припинено або зупинене відповідно до Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не поширюються положення Глави 37 КПК щодо особливого порядку кримінального провадження, на чому наполягає сторона захисту.

Такий висновок колегії суддів узгоджується з висновком ККС Верховного Суду в постанові від 23.07.2024 року (справа №199/732/19, провадження №51-7619км23).

Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів причетності підозрюваного до інкримінованого йому злочину, з посиланням на те, що в протоколі зборів ТОВ «Укрметинувестстрой» від 14.11.2023 року зазначені не існуючі паспортні данні ОСОБА_7 , апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки сам підозрюваний під час апеляційного розгляду не заперечував приналежності йому паспорту громадянина України, відомості про який зазначені у вказаному документі, однак наполягав на тому, що у 2016 році він його втратив. Однак, на думку колегії суддів, вказані обставини потребують ретельної перевірки під час досудового розслідування, яке на теперішній час триває.

Доводи сторони захисту стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_7 , у період часу, в який за версією органу досудового розслідування ним було вчинено злочин, не залишав територію України та перебував на роботі, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідно до підозри, точні дата та місце вступу підозрюваного в злочинну змову у 2022 році з невстановленими особами та місце підписання підозрюваним протоколу загальних зборів ТОВ «Укрметинувестстрой» від 14.11.2023 року, на даний час слідством не встановлено. При цьому, за твердженням сторони обвинувачення, вказані обставини, зокрема перебування підозрюваного у вказаний період на робочому місці, не позбавляли його можливості підписати вказаний документ знаходячись в м. Одесі.

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 7.10.2025р; протоколом про результати проведення НСРД №65/1/3/2733 від 12.05.2025р щодо обставин вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення та в частині отримання документів, які безпосередньо вказують на причетність та обізнаність ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до діяльності ООО «Метинвестстрой» у взаємодії з державою-агресором; протоколом про результати проведення НСРД №65/1/3/4359 від 15.08.2025, щодо обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення; протоколами огляду мережі Інтернет від 13.08.2025р., 15.09.2025р. в частині діяльності ООО «Метинвестстрой» на ТОТ м. Луганськ, які безпосередньо вказують на діяльність ООО «Метинвестстрой» у взаємодії з державою-агресором; відповідями на доручення ГВ КР УСБУ в Одеській області №№ 65/1/3/4567 від 12.09.2025р, 65/1/3/4566 від 12.09.2025р, 65/1/3/4568 від 12.09.2025р, 65/1/3/4550 від 15.09.2025р щодо обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення та в частині отримання документів, які безпосередньо вказують на причетність та обізнаність ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до діяльності ООО «Метинвестстрой» у взаємодії з державою-агресором; витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб (держави агресора) №ЮЄ9965-25-50607740 від 07.04.2025р та Інформацією з Державного інформаційного ресурсу бухгалтерського (фінансового) обліку (держави агресора) №0710099 від 07.04.2025р щодо обставин вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення та в частині причетності та обізнаності про діяльності ООО «Метинвестстрой» у взаємодії з державою-агресором; переліком питань заповнених ОСОБА_7 для оформлення допуску до державної таємниці в частині відомостей щодо ТОВ «Укрметінвестбуд» (ООО «Метинвестстрой»); протоколом від 14.11.2023р загальних зборів учасників ООО «Укрметинвестстрой» з підписом ОСОБА_7 в графі «Голова загальних зборів»; протоколом від 14.11.2023 загальних зборів учасників ООО «Укрметинвестстрой» з підписом ОСОБА_10 в графі «Секретар загальних зборів» та іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Оскільки на час постановлення слідчим суддею ухвали досудове розслідування знаходилось на стадії завершення, існуючий в даному кримінальному провадженні ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 дещо зменшився, але не відпав.

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягає у співпраці з державою-агресором, що свідчить про його антиукраїнську поведінку, тому останній може продовжити свою злочинну діяльність та тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства. З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені не були.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів враховує, що суди здійснюючи кримінальне провадження, в тому числі, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження мають застосовувати і керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тому, враховуючи вище викладене, апеляційний суд доходить до висновку, що продовження строку дії виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, є необґрунтованими твердження захисника про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , зважаючи на високий рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Законом передбачено вичерпний перелік статей КК України, за якими слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із абз. 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Така ж позиція і висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(ІІ)/2024, де вказано, що ч. 6 ст. 176 КПК України відповідає положенням Конституції України, а право застосовувати чи не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави належить суду чи слідчому судді, виходячи із конкретних обставин справи та наявних ризиків. Як вказано у Рішенні, законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Хоча незастосування застави є правом, а не обов`язком судді, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ст.177 КПК України, обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України та абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням змісту повідомлення про підозру, яке свідчить про причетність підозрюваного до незаконних дій, які виразились у передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора та провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставини, обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Водночас, у зв`язку з наявністю ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів. Так, наявність значного суспільного інтересу у вказаному кримінальному провадженні, обумовлюється, тим, що ймовірні дії підозрюваного ОСОБА_7 полягають у економічній співпраці з державою-агресором.

Відтак наведене, свідчить про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_7 , забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

При цьому, посилання сторони захисту як на підтвердження можливості застосування альтернативного запобіжного заходу відносно осіб підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.111, 111-2 КК України, на ухвали Київського апеляційного суду від 02.12.2025 року провадження №11-сс/824/8361/2025, справа №757/50824/25-к відносно підозрюваного ОСОБА_15 за ч.1 ст.111-2 КК України, ухвали Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2025 року провадження №1-кс-55124/25Справа №757/66091/25-к відносно підозрюваного ОСОБА_16 за ч.2 ст.111 КК України, є необґрунтованими, оскільки обставини, за яких відносно вказаних громадян застосований альтернативний запобіжний захід, не є релевантними до даного кримінального провадження.

Дані про особу ОСОБА_7 враховуються апеляційним судом, однак вони не можуть беззаперечно свідчити про можливість застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Наявність соціальних зв`язків ОСОБА_7 не нівелюють вище наведених ризиків, та більш того, не стали стримуючими факторами для підозрюваного для імовірно вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану. З врахуванням наведеного, відповідні доводи апеляційної скарги захисту відхиляються апеляційним судом.

Враховуючи характер інкримінованих підозрюваному дій, з метою нівелювання існуючого ризику переховування підозрюваного від суду, а також інших дій, визначених ч.1 ст.177 КПК, колегія суддів вважає, що на даний час, існують достатні підстави для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки на даній стадії саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що на час апеляційного розгляду досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000536 від 16.10.2025 року завершено та стороні захисту наданий доступ до матеріалів досудового розслідування.

Водночас, всупереч доводам захисника, що оскільки досудове розслідування завершено, то це свідчить про відсутність встановлених ризиків, апеляційний суд враховує, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, які хоча і зменшились, однак не на стільки, щоб це давало підстави для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 25.02.2026 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000536 від 16.10.2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4