Кримінальне провадження № 703/1122/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000014 від 03 січня 2026 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22 листопада 2025 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, в одній з кімнат будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в ході раптово виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , наніс останній один удар кулаком лівої руки в ділянку правої частини обличчя, чим завдав ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді суцільного синця правої щоки із розповсюдженням на нижнє повіко правого ока, яке, відповідно до висновку судово-медичного експерта №05-6-01/043 від 29 січня 2026 року, відноситься до категорії легких.

Так, своїми діями ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив кримінальний проступок, пов`язаний з домашнім насильством.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.125 КК України.

Судом встановлено, що до обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена у присутності захисника ОСОБА_5 , у якій обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, згоден із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні. З врахуванням визнання своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , повідомила про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 03 січня 2026 року.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд даного кримінального провадження в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового розгляду кримінального провадження за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Встановлені органом досудового розслідування обставини учасниками судового провадження не оспорюються та суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів, у зв`язку з чим визнає їх доведеними у повному обсязі, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Вищевказані фактичні обставини поза розумним сумнівом у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке сформульоване прокурором в обвинувальному акті, та дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, на думку суду, кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, обставини вчинення проступку, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжкі наслідки; відношення обвинуваченого до скоєного, який визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у повному обсязі; особу ОСОБА_3 , який раніше хоча й притягувався до кримінальної відповідальності, однак, в силу ст.89 КК України, є таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно; враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; висновок експерта №107 за результатами судово-психіатричної експертизи від 23 лютого 2026 року, відповідно до якого: ОСОБА_3 22 листопада 2025 року, на період інкримінованих йому діяни, виявляв ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, запійною формою вживання, з легко-помірно вираженими змінами когнітивної дільяності, перенесеним у 2024 році алкогольним делірієм та алкогольним галюцинозом (з відсутністю психотичних порушень на період інкримінованих дій), що не позбавляло на вказаний період часу його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 виявляє розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, запійною формою вживання, з легко-помірно вираженими змінами когнітивної діяльності, перенесеним у 2024 році алкогольним делірієм та алкогольним галюцинозом (з відсутністю психотичних порушень на період інкримінованих дій), що не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Застосування заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_3 не потребує; та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу, та вважає, що підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст.69 КК України.

Крім того, в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст.91-1 КК України, суд вважає необхідним одночасно з призначеним покаранням, яке не пов`язане з позбавленням волі, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до п.5 Типової програми для кривдників, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України 01 жовтня 2018 року №1434 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 13 жовтня 2021 року №588) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2018 року за №1222/32674, організацію та виконання цієї Типової програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провдаженні відсутні.

Керуючись ст.369-370, 373-374, 376, 381-382 КПК України, ст.4, 12, 65, 66, 67, 91-1, ч.1 ст.125 КК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 2 (два) місяці.

Організацію та виконання проходження ОСОБА_3 програми для кривдників покласти на Смілянський міський центр соціальних служб.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Копію даного вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, направити учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його отримання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1