ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1172/26 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Справа № 621/621/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

10 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2026 року стосовно ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2026 року відмовлено у задоволенні подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення засуджену ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 04.06.2025 за частиною 1 статті 309 КК України.

Не погодившись з ухвалою суду начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2026 року - скасувати, постановити ухвалу, якою задовольнити подання начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення засуджену ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.

Перевіривши матеріали судового провадження вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2026 року, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження суддя-доповідач окрім додержання апелянтом вимог, передбачених статтями 395, 396 КПК України, перевіряє наявність правових підстав щодо фактичної можливості перегляду в апеляційному порядку ухвали суду, передбачених статтею 392 КПК України, практики Європейського суду з прав людини і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих йому Конституцією або законом (стаття 8).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду: (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Згідно статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яку він викладає у своїх рішеннях. Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Так, у справі Delcourt v. Belgium ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак ЄСПЛ повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до вимог статті 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати:

1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;

2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання;

3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;

4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;

5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;

6) прокурор;

7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;

8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;

9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;

9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;

9-2) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;

9-3) викривач - у частині, що стосується його інтересів під час вирішення питання виплати йому винагороди як викривачу;

10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених правових норм, дозволяє зробити висновок та тлумачити їх таким чином, що перелік зазначених підстав для апеляційного оскарження та суб`єктів такого судового рішення є вичерпним, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 392 КПК України, а сам порядок такого оскарження є особливим, так як регламентується спеціальною нормою кримінального процесуального закону.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Враховуючи вищенаведене, начальник Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 не відноситься до кола осіб, які мають право подавати апеляційну скаргу на процесуальні рішення суду першої інстанції, при вирішенні ним питань, пов`язаних із виконанням вироку, у зв`язку з чим апеляційна, на підставі пункту 2 частини 3 статті 399 КПК України підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги, відповідно до положень частини 7 статті 399 КПК України, не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції належною особою в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись частиною 4 статті 399 КПК України -,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2026 року стосовно ОСОБА_4 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення.

Суддя

Харківського апеляційного суду ОСОБА_2