Провадження №1-кп/522/2138/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000086 від 09.06.2025 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

заставодавця - ОСОБА_7 ,

суд-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про звернення застави в сумі 302 800 гривень, в дохід держави та про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням місця тримання в ДУ «Одеській слідчій ізолятор», без можливості внесення застави.

В обґрунтування внесеного клопотання посилається на те, що 11.11.2025 року о 12 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 в порушення покладених на нього судом обовязків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання призначене у даному кримінальному провадженні не з`явився та не повідомив суд про поважність причини неявки до суду. Дані обставини підтверджуються матеріалами судового провадження.

Відтак, після обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на думку прокурора здобуто докази, які підтверджують невиконання обов`язків, покладених на обвинуваченого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 року.

Відповідно до п. 8 ст. 182 КПК України, у зв`язку із невиконанням обвинуваченим ОСОБА_3 , обов`язків, покладених на нього ухвалою суду від 16.09.2025 року, прокурор просить сплачену за останнього заставу звернути у дохід держави, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зменшились та продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , клопотання підтримала та просила суд клопотання задовольнити.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судовому засіданні у задоволенні клопотання прокурора просили відмовити, так як вважають клопотання необґрунтованими. Також захисники, зазначили, що обвинувачений ОСОБА_3 жодним чином не порушивав покладені на нього судом обов`язки, не з`явився до суду 11.11.2025 року, у зв`язку з наявністю поважних причин, жодного наміру переховуватися від суду він не мав. У подальшому обвинувачений в судові засідання з`являвся вчасно. Вважають, що підстави, передбачені законом для звернення застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України на які посилається у клопотанні прокурор, останнім не доведені, а тому просять відмовити у застосуванні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та заставодавець ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали думку захисників та просили відмовити у задоволенні клопотань прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали судової справи, суд приходить до висновку, клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

Так, ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується у вчинені кримінальних правопрушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України.

Кримінальні правопрушення, передбачені ч.1 ст. 369, ч.4 ст. 408 КК України відносяться згідно ст. 12 КК України до нетяжких та особливо тяжких злочинів, відповідно.

20.06.2025 року слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.08.2025 року, з можливістю внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений, в останнє - ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 року строком на 60 днів, тобто до 14.11.2025 року. Також судом було визначено розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 302 800 гривень. У разі внесення застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі с. Південне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.

07.10.2025 року застава в розмірі 302 800 гривень внесена заставодавцем ОСОБА_7 за обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим обвинувачений звільнений з ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

В судове засідання, призначене на 12 год. 00 хв., 11.11.2025 року обвинувачений ОСОБА_3 , який був повідомлений належним чином не з`явився та про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2025 року на ОСОБА_3 накладено грошове стягнення у розмірі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6056 гривень. Крім того, ОСОБА_3 без дозволу суду залишив своє місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переїхав до м. Києва та не повідомив суд про зміну свого місця проживання.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_3 були порушені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на нього ухвалою суду, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі с. Південне, Білгород-Дністровського району, Одеської області без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Отже, законодавцем визначена застава як один із видів запобіжних заходів, який має забезпечувати дієвість кримінального провадження та виконує роль запобіжника негативної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та обвинуваченого під час судового розгляду, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

За частиною 3 статті 182 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Загальні процесуальні обов`язки підозрюваного, обвинуваченого визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, серед яких є: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При чому наведені загальні процесуальні обов`язки не обмежуються будь-яким строком, а виникають автоматично з моменту набуття особою процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні.

При застосуванні до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, така особа імперативно зобов`язана прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Окремо від цього суд наділений повноваженнями з накладення додаткових обов`язків на підозрюваного/обвинуваченого, які перелічені в пунктах 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (ч. 7 ст. 194 КПК). Тобто обов`язки, визначені п.п. 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до вже обраного підозрюваному/обвинуваченому запобіжного заходу.

При цьому загальні обов`язки підозрюваного, обвинуваченого, які визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, та обов`язки, які передбачені ст. 194 КПК України, не є взаємовиключними чи альтернативними. В першому випадку вони обумовлені самим статусом особи у кримінальному провадженні безвідносно обрання щодо нього запобіжного заходу.

Отже, застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим як загальних процесуальних обов`язків, покладених на нього в силу певного статусу (ч. 7 ст. 42 КПК), так і обов`язків, покладених на нього судом (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зазначена норма є спеціальною та не визначає, які саме обов`язки має порушити обвинувачений - загальні або спеціальні, що покладені на нього судом, для можливості застосувати інститут звернення застави в дохід держави.

Як вбачається із матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був завчасно повідомлений про судове засідання по даній справі, а саме на 12 год.,00 хв., 11.11.2025 року, про ще є відповідна розписка. Однак, в судове засідання обвинувачений ОСОБА_3 , не з`явився та про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2025 року на ОСОБА_3 накладено грошове стягнення у розмірі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6056 гривень. Крім того, ОСОБА_3 без дозволу суду залишив своє місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переїхав до м. Києва та не повідомив суд про зміну свого місця проживання.

Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_3 були порушені обов`язки, передбачені ч.7 ст. 42, та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на нього ухвалою суду від 16.09.2025 року.

З урахуванням викладеного, відповідно до приписів ч. 8 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне звернути заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 302 800 гривень, відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 року в дохід держави та зарахувати її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованиїх кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від суду.

Крім цього, обвинувачений може незаконно впливати різними способами для викривлення або зміни показів свідками у цьому кримінальному провадженні, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 з урахуванням його майнового стану, може і вчинити інші кримінальні правопрушення.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, має місце реєстрації та на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а отже застосування до нього найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вкрай негативно вплине на нього, його родину та буде не дотримано ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на повагу до приватного і сімейного життя та не відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини, (далі ЄСПЛ).

Порушення обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді застави підтверджує, що більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, а також не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду вищенаведеним ризикам.

Враховуючи наведене, застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечить виконання завдання кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При цьому суд зважає на практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

З урахування вищезазначеного, суд вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,182,183,184,193,194,331,350,369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Звернути заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 року в дохід держави та зарахувати її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 19.04.2026 року, заборонивши цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, (крім часу який витрачається на прибуття до суду та випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану).

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати покладені обов`язки, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали до 19.04.2026 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Суддя: