Справа № 521/1793/26
Номер провадження:1-кс/521/755/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , користувача майна ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовому засіданні клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0000070 від 07.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000070 від 07.08.2025 року за ч. 3 ст. 204 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Досудовим розслідуванням встановлено осіб, які організували схему щодо незаконного виробництва, зберігання, транспортування та збут тютюнових виробів, шляхом реалізації на ринках Одеської області, а також через мережу «Інтернет» з подальшою відправкою замовлень через «Нову Пошту», а саме: ОСОБА_6 , який має у власності автомобіль «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які систематично використовується для перевезення незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Детективами групи детективів 12.02.2026 на підставі ухвал слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеса, від 10.02.2026 у справі № 521/1793/26, проведено обшук транспортного засобу марки «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. Автомобіль Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього;

2. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.05.2025

Підстави для арешту транспортного засобу: використовуйся для транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Власником вилучених товарно-матеріальних цінностей, є ОСОБА_5 , знаходиться у користуванні ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 12.02.2026р., вилучені під час проведення обшуку транспортного засобу марки «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 12.02.2026, товарно - матеріальні цінності визнано речовими доказами.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є речовими доказами, у зв`язку з чим прокурор звернувся з клопотанням до суду про накладення арешту на вилучене майно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що вказаний транспортний засіб було використано як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання. Просив дозволити право користування вказаним транспортним засобом, адже ОСОБА_5 є вагітною.

Власник майна ОСОБА_5 підтримала думку представника.

ОСОБА_6 зазначив, що не користувався вказаним авто, адже має власне авто.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з наступних підстав.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

У цьому провадженні наразі підозра нікому не оголошена. Однак долучені до клопотання матеріали вказують на ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 204 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР.

В рамках вказаного кримінального провадження установлено, що до даного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , який має у власності автомобіль «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які систематично використовується для перевезення незаконно виготовлених тютюнових виробів. Вказані обставини підтверджуються зокрема матеріалами клопотання.

В даному випадку слідчий суддя не виключає тих обставин, що автомобіль марки «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 міг використовувався для реалізації злочинної схеми, зокрема при здійсненні діяльності пов`язаної з незаконним виробництвом, зберіганням, транспортуванням та збутом тютюнових виробів, у зв`язку з чим зазначений транспортний засіб може відповідати знаряддям злочину та відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на товарно-матеріальні цінності, вилучені у ході обшуку, транспортного засобу марки «Audi Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме:

1. Автомобіль Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього;

2. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 31.05.2025

Заборонити користування та розпорядження вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1