Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
17.02.2026 394/22/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про самовідвід судді

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід в кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР від 20.08.2025 року за № 0000406 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, суд

в с т а н о в и в :

В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні головуючий ОСОБА_3 заявив самовідвід так як він перебуває з захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_5 у дружніх стосунках, останній є його добрим знайомим, при цьому посилаючись на ухвали суду від 25.11.2014 року та 11.01.2017 року.

Захисник та прокурор у судове засідання не з`явилися, захисник був повідомленний про дату, час та місце розгляду заяви на електронну адресу, обвинувачена по телефону. Таким чином, з метою оперативного розгляду заяв та подальшого розгляду кримінального провадження,суд визнав за можливе проводити розгляд заяви про самовідвід на підставі наявних матеріалів у відсутності учасників провадження, які вже висловили свою думку під час заявлення відводу в залі засідання.

Під час розгляду заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід під час підготовчого судового засідання, учасники кримінального провадження, не висловили своє бачення про ставлення до вказаної заяви про самовідвід судді, а лише не заперечили проти задоволення такої заяви.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах якого заявлено самовідвід, перевіривши наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 2 КПК України до завдань кримінального провадження віднесено, зокрема, застосування належної процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Згідно із ст. 81 КПК України питання про відводи під час судового провадження розглядає суд, який його здійснює.У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадженняколегіально, його розглядає цей же склад суду.

Нормами ч. 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Приписами статті 75-76 КПК Українивизначені обставини, що виключають участь суддів в кримінальному провадженні. За наявності встановлення цих обставин, ч.2 ст. 80 КПК України, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні мають право заявити відвід.

Разом з тим, закріплені статтею 75КПК України підстави для відводу є вичерпними.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до Коментаря Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016р. №1, суддя, який має (або створює враження такого, що має) конфлікт інтересів, але вважає, що може розглядати справу неупереджено, може брати участь в провадженні у разі згоди сторін. Процес досягнення згоди має бути справедливим і неупередженим, і включати повідомлення сторонам підстав для конфлікту, можливість сторонам і їх адвокатам порадитися за відсутності судді, одностайну згоду сторін, а в разі її відсутності - неповідомлення судді про особи тих, хто погодився або не погодився.

Згідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу.

У п. 49 Висновку N 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи N 3 (2002).

Наведені норми чинного законодавства свідчать, що для відводу (самовідводу) судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід (самовідвід), мають бути доведеними. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу). Якщо він не вмотивований це є підставою для відмови у його задоволенні.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Здійснення правосуддя у будь-якому суді було б нескладно заблокувати, якби упередженість суддів презюмувалась щоразу, а судді підлягали б автоматичному самовідводу лише через те, що у минулому будь - які особи, в тому числі слідчі, прокурори, адвокати та інші учасники, які наразі мають статус обвинувачених, приймали участь у судових засіданнях під головуванням певного судді.

Заява про самовідвід мотивована тим, що головуючий суддя ОСОБА_3 перебуває в дружніх відносинах із захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_5 .

Подаючи заяву про самовідвід, ОСОБА_3 не зазначив, як дружні відносини із захисником обвинуваченого, можуть вплинути на порушення ним основного обов`язку судді щодо неупередженого розгляду справи та на неможливість винесення ним об`єктивного судового рішення, оскільки безсторонність та неупередженість судді є не правом, а обов`язком судді, в т.ч. однією із підстав набуття такого правового статусу.

При розгляді заяви враховується те, що Закон прямо не називає переліку осіб, пов`язаних з суддями дружніми стосунками, чи то сусідськими відносинами, особистими (є кумами), пов`язаними із суддями спільним навчанням, професійною освітою (були колегами протягом певного періоду), або які іншим чином проводили тривалий час разом, і стосунки з якими виключають участь судді у судовому процесі.

У випадку існування приватного інтересу за участі таких осіб суддям рекомендується брати до уваги наступні обставини: характер знайомств з наведеними особами, тривалість дружніх, сусідських або інших особистих позаслужбових стосунків, наявність фактичного періодичного спілкування з цими особами та інші факти, які характеризують ступінь особистих стосунків судді. Проте не має об`єктивних підстав вважати, що перебування судді із захисником обвинуваченого в дружніх стосунках порушує принцип «безсторонності» у цьому провадженні. Разом з тим, перебування судді жодними фактичними даними не підтверджене й на наявність таких фактичних даних у заяві не йдеться.

Слід зазначити, що не є підставами для самовідводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а за певних обставин можуть мати ознаки зловживання правом.

При цьому, можливі дружні стосунки, на які зроблено посилання в заяві судді самі по собі не свідчать про його упереджене ставлення до обвинуваченої під час судового провадження й таких даних заява про самовідвід не містить.

Крім того, при розгляді заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 не встановлено інших, передбачених законом підстав, які унеможливлюють участь цього судді у даному кримінальному провадженні, всебічного, повного та об`єктивного розгляду ним вказаної справи або про наявність сумнівів в його об`єктивності, незалежності та неупередженості.

Окрім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» зазначається, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України», п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії», п. 45).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у п.49 рішення справі "Білуха проти України" (рішення від 09.11.2006), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

У п.п.85-86 рішення у справі «Campbell and Fell v. The U.K.» від 28.06.1984 ЄСПЛ зазначив, що особиста безсторонність суду презюмується, доки не надано доказів протилежного.

Згідно з критерієм об`єктивної безсторонності, як зазначив ЄСПЛ у п.32 рішення у справі «Daktaras v. Lithuania» від 10.10.2000, необхідно з`ясувати, чи існують факти, встановлення яких все ж таки може викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Мета такого критерію полягає в забезпеченні довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадян, і передусім у сторін, які беруть участь в судовому провадженні.

Отже, для вирішення питання про наявність законних підстав побоюватись, що конкретний суддя не є неупередженим, точка зору будь-якого «стороннього спостерігача» безумовно важлива, проте не повинна мати вирішального значення з огляду на те, що суспільство є неоднорідною сукупністю осіб з різними віком, освітою та культурою, майновим та соціальним станом, уявленнями про життєві цінності зокрема, що унеможливлює в принципі врахування різноманітних інтересів якогось умовного «спостерігача». Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Поняття "інші обставини які викликають сумніви у його неупередженості" є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Здійснюючи функцію розгляду справ, судді співпрацюють з органами прокуратури, поліції, адвокатури, однак це не є та не може бути підставою для відводу, в т.ч. самовідводу, судді від участі в справі.

У той же час суд вважає необхідним зазначити, що саме тільки посилання в заяві на факт дружніх відносин судді і адвоката за умови дотримання, як суддею своїх професійних обов`язків та забезпечення об`єктивного і неупередженого розгляду справи, коли ніякі соціальні взаємовідносини судді чи будь-які інші стосунки або втручання з боку будь-кого не мають впливати на поведінку судді при здійсненні правосуддя та ухвалення судових рішень, так і забезпечення адвокатом виконання своїх професійних обов`язків щодо захисту інтересів клієнта з дотриманням вимог законності і максимальної незалежності від будь-якого впливу, в тому числі від впливу своїх особистих інтересів, тобто дотримання, як суддею так і адвокатом Кодексу суддівської етики та Правил адвокатської етики відповідно та інших вимог чинного процесуального законодавства України в сфері судоустрою, правосуддя та адвокатської діяльності підставою для відводу чи самовідводу судді згідно вимог ст. 75 КПК України бути не може.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Факт необ`єктивності має бути конкретизованим, а не абстрактним чи вірогідним. Суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Водночас, наведені у заяві обставини, не може розцінюватись як достатнє обґрунтування особистої заінтересованості судді в результатах розгляду кримінального провадження щодо цієї обвинуваченої.

Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб. Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Здійснення правосуддя у будь-якому суді було б нескладно заблокувати, якби упередженість суддів презюмувалась щоразу, а судді підлягали б автоматичному самовідводу лише через те, що у минулому будь які особи, в тому числі слідчі, прокурори, адвокати та інші учасники, які наразі мають статус обвинувачених, приймали участь у судових засіданнях під головуванням певного судді.

З наданих матеріалів вбачається, що підставою для самовідводу є наявність дружніх стосунків у судді та адвоката, який є представником потерпілого в даному кримінальному провадженні. При цьому, будь-яких об`єктивних даних, які в вказували на необ`єктивність та упередженість в розгляді вказаної справи, не встановлено.

Можливі дружні стосунки, на які зроблено посилання в заяві судді, самі по собі не свідчать про його упереджене ставлення до будь-яких учасників судового провадження й таких даних заява про самовідвід не містить.

При цьому в даній заяві не зазначає, що наведені обставини можуть вплинути на прийняття ним законного та обґрунтованого рішення. Також не було доведено наявність реальних і обґрунтованих обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі. Так, суддя, маючи дружні відносини з адвокатом, діє неупереджено та не заінтересовано під час розгляду даної справи і приймає рішення керуючись законом, внутрішнім переконанням, а не дружніми відносинами.

Існування в певний період часу дружніх стосунків не свідчить про упередженість, а можливі побоювання щодо безсторонності об`єктивно не виправдані.

Незважаючи на те, що учасники справи не заперечили проти задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, вказана як підстава для самовідводу обставина, не свідчить про наявність у головуючого прихильності чи особливого ставлення до учасників судового провадження, що може поставити під сумнів об`єктивність та неупередженість судді. Більш того, саме суддя ОСОБА_3 ініціював самовідвід у даному кримінальному провадженні з метою уникнення в учасників будь-яких сумнівів щодо його неупередженості, безсторонності, що, у свою чергу, також свідчить про відсутність у нього будь-якої заінтересованості у кримінальному провадженні.

Окремо слід зазначити, що посилання ОСОБА_3 на ухвали суду від 25.11.2014 та 11.01.2017 року, що підтверджують аналогічні підстави самовідводу не є обставинами, що зобов`язують суд щодо задоволення самовідводу, так як саме ухвалою 11.01.2017 року відмовлено в задоволенні самовідводу ОСОБА_3 , також з аналогічних підстав при заявлені ОСОБА_3 самовідводів в кримінальних справах 394/482/19, 396/1999/19, 387/254/22 за наявності дружніх відносин з адвокатом ОСОБА_5 було відмовлено, що підтверджується відповідними ухвалами від 10.06.2019 року, 15.06.2020 року, 29..06.2022 року.

Зі змісту поданої заяви про самовідвід та досліджених у судовому засіданні матеріалів не встановлено наявність обставин, які б об`єктивно свідчили про упередженість, при цьому, суб`єктивна оцінка доброзичливих, робочих стосунків з суддею, як дружніх, на переконання суду, сама по собі не може бути достатньою підставою для відводу судді.

Обставини, які зазначені у заяві та передбачені ст.75 КПК України - відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, обставина, на яку зроблено посилання, не перешкоджає участі головуючого судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000406 від 20.08.2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 78, 80, 81 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 від 20.08.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя