Справа № 462/4536/26
провадження 1-кс/462/907/26
У Х В А Л А

26 травня 2026 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000361 від 24.05.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

Слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , 25.05.2026 року (вх. № 13656) звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова, із клопотанням про накладення арешту на речові докази в кримінальному провадженні № 0000361 від 24.05.2026 року, а саме: флісову формену куртку чорного кольору «CAMOTEC» з пошкодженнями у вигляді розривів та штани формені «PILOT», чорного кольору, які мають пошкодження у вигляді розривів, які вилучені в ході добровільної видачі у потерпілого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 23.05.2026 близько 22 год 40 хв. працівники поліції в складі екіпажу «Сайга 3» на підставі плану дислокації нарядів по виявленню правопорушень на території Львівської обл., здійснювали патрулювання території лісопарку поруч із будинком по вул. Курмановича, 9 у м. Львові, будучи одягненими в формений одяг із знаками розрізнення, коли ними була виявлена підозріла особа, яка для посвідчення своєї особи пред`явила паспорт громадянина України в додатку «Дія» на своєму мобільному телефоні на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого ОСОБА_6 почав втікати в напрямку свого автомобіля марки «Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля магазину «Степанків» по вул. Курмановича, 9 в м. Львові, після чого, ОСОБА_6 сівши за кермо вказаного автомобіля, не зважаючи на зусилля ОСОБА_7 , який тримався за кермо, перешкодити йому, ОСОБА_6 здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на командира взводу 2 (швидкого реагування) БПОП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.

Вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361 від 24.05.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

24.05.2026 року потерпілий ОСОБА_8 добровільно видав флісову формену куртку чорного кольору «CAMOTEC» з пошкодженнями у вигляді розривів та штани формені «PILOT», чорного кольору, які мають пошкодження у вигляді розривів

24.05.2026 року постановою слідчого вказані речі одягу, добровільно видані потерпілим ОСОБА_8 , визнані речовими доказами.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що зазначені в клопотанні речі являються речовими доказами у даному кримінальному провадженні, та мають важливе значення для подальшого досудового розслідування, відтак з метою їх збереження.

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

Слідчий суддя з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України та приймаючи до уваги прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, а також власника майна, оскільки існує реальна загроза приховування, пошкодження та знищення речей зазначених в клопотанні.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000361 від 24.05.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 2 ст. 345 КК України.

24.05.2026 року винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні флісову формену куртку чорного кольору «CAMOTEC» з пошкодженнями у вигляді розривів та штани формені «PILOT», чорного кольору, які мають пошкодження у вигляді розривів.

Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Висновки суду.

Оскільки досудовим слідством встановлено, що вилучення речей може сприяти досягненню мети швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, їх визнано речовим доказом, а тому з огляду на матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що зазначені речі відповідають критеріям, визначеними у ст. 98 КПК України, а відтак для уникнення можливості їх приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, відчуження, необхідно накласти на них арешт.

З огляду на викладене, керуючись ст. 170 -173 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000361 від 24.05.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України задовольнити.

Накласти арешт, на речові докази, а саме: флісову формену куртку чорного кольору «CAMOTEC» з пошкодженнями у вигляді розривів та штани формені «PILOT», чорного кольору, які мають пошкодження у вигляді розривів, які вилучені в ході добровільної видачі у потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: