печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів клопотання

На розгляд слідчому судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/20788/23-к від 23.05.2023 на грошові кошти ряду суб`єктів господарської діяльності, а саме арешту на грошові кошти із забороною відчужувати кошти (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), які знаходяться на рахунках, відкритих у наступних банківських установах:

ПАТ «ВОСТОК БАНК» МФО 307123;

НОМЕР_1 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_3 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335;

НОМЕР_4 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_5 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001:

НОМЕР_6 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_8 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_9 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299:

НОМЕР_10 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_11 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

Також, представник просив про скасування накладеного зазначеною ухвалою зобов`язання службових осіб ПАТ «БАНК ВОСТОК» МФО 307123; АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335; АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) надати слідчим, які включені до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000019 та прокурорам, які включені до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахункові рахунки вищевказаних фізичних осіб - підприємців.

У клопотанні представник зазначає, що арешти на майно накладено необґрунтовано та в подальшому арешті майна відпала необхідність, оскільки слідчий суддя належно не перевірив правову підставу для такого арешту, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, не врахував правомірність господарської діяльності фізичних осіб - підприємців, а також їх непричетність до події, яка розслідується.

Також, представник вказує, що накладений арешт порушує право фізичних осіб - підприємців на вільне володіння, користування та розпорядження майном, грошові кошти на банківських рахунках не відповідають критерія, визначеним статтею 98 КПК України, не відповідає вимогам статті 131 КПК України щодо пропорційності, доцільності та ефективності заходів забезпечення кримінального провадження, а також жодним чином не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню та будь-яким чином не пов`язаний із розслідуванням конкретного злочину.

Крім того, накладення арешту саме на усі грошові кошти, вказує на неспіврозмірність та недоцільність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки він надмірно обтяжує підприємницьку діяльність та призводить до інших негативних наслідків для власників рахунків.

Явка та позиції сторін

Представник ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_3 , подав заяв про розгляд справи без його участі. Вимоги клопотання підтримував у повному обсязі.

Від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення, з яких вбачається, що службові особи ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», у період з 01.05.2023 по 11.05.2023, з метою розтрати коштів, отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснили незаконні безтоварні операції шлях перерахування коштів за продукти харчування на низку суб`єктів господарювання, у тому числі афілійованих), які у свою чергу у подальшому перераховувались на ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 . Накладення арешту вважав виправданим та необхідним. Розгляд справи просив проводити без його участі.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мовити слідчого судді

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 03.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

За версією сторони обвинувачення, під час воєнного стану в Україні суб`єкти підприємницької діяльності, які є резидентами України, за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою прикриття протиправної діяльності у сфері оподаткування та створення документальної видимості проведення господарських операцій, здійснюють операції по реалізації товарно-матеріальних цінностей за рахунок коштів державного бюджету, які фактично мають безтоварний характер, що призводить до незаконного виведення безготівкових коштів підприємств реального сектору економіки у тіньовий або неконтрольований державою обіг, минаючи при цьому органи оподаткування - державного контролю та фінансового моніторингу.

23.05.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/20788/23-к було задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти із забороною відчужувати кошти (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), які знаходяться на рахунках, відкритих в наступних банківських установах, серед іншого:

ПАТ «ВОСТОК БАНК» МФО 307123;

НОМЕР_1 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_3 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335;

НОМЕР_4 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_5 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001:

НОМЕР_6 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_8 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_9 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299:

НОМЕР_10 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_11 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 .

Також зобов`язано службових осіб ПАТ «БАНК ВОСТОК» МФО 307123; АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335; АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) надати слідчим, які включені до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000019 та прокурорам, які включені до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахункові рахунки вищевказаних підприємств.

Метою арешту вказаних грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих у банківських установах, є забезпечення збереження речових доказів, відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Станом на дату розгляду клопотання представника вказаний арешт, накладений 23.05.2023, є дійсним і діючим.

З аналізу фабули кримінального правопорушення та матеріалів справи убачається, що ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 не є суб`єктами, щодо яких слідчими проводиться досудове розслідування.

Так, кримінальне провадження №0000019 від 03.08.2022 розслідується за фактом здійснення господарської діяльності ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», зокрема, постачання вказаним товариством харчової продукції на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, у тому числі у межах виконання Договору № НОМЕР_12 ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Стороною обвинувачення не надано жодних належних і допустимих доказів того, що фізичні особи - підприємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняли будь-які протиправні дії, були співучасниками злочинної діяльності, входили до злочинної схеми або будь-яким чином сприяли можливій легалізації (відмиванню) грошових коштів.

Суд також враховує, що ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 ніколи не перебували та не перебувають у договірних відносинах із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а мали виключно правомірні господарські правовідносини з його контрагентами, а саме ФОП ОСОБА_5 - з ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», а ФОП ОСОБА_4 - з ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» та ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Так, що стосується ФОП ОСОБА_5 , то з матеріалів справи убачається, що отримання нею грошових коштів у сумі ІНФОРМАЦІЯ_5 від ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» здійснювалося на підставі договору про надання зворотної фінансової допомоги № ДФП-14 від 26.09.2022, що виключає безтоварний характер такої операції. При цьому в ухвалі про арешт не наведено жодних конкретних обставин, які б свідчили про незаконність саме цієї господарської операції.

Щодо ФОП ОСОБА_4 , то останній взагалі не зазначений серед суб`єктів господарювання, яким ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» у період часу з 01.05.2023 по 11.05.2023 нібито перераховувало кошти за безтоварні (за версією слідства) операції.

Ухвала про арешт майна взагалі не містить будь-яких відомостей про перерахування грошових коштів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи його контрагентами (у тому числі ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_4» чи іншими суб`єктами господарської діяльності) на рахунки ФОП ОСОБА_4 , а також відсутні дані про участь останнього у будь-яких товарних чи безтоварних операціях із зазначеними суб`єктами.

Що стосується взаємовідносин ФОП ОСОБА_4 з ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» і ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_4», то ФОП ОСОБА_4 надавав цим Товариствам відповідні послуги на підставі договорів (№ 02/01/23 про надання транспортних послуг (перевезення) від 02.01.2023 та № 01/09/22-1 від 01.09.2022 відповідно, що підтверджується матеріалами справи (договорами, первинними бухгалтерськими документами та актами наданих послуг).

Відтак, докази того, що грошові кошти на розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи набуті кримінально протиправним шляхом, відсутні, тому арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, слідчий суддя окремо наголошує на неспіврозмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження завданням такого провадження. Так, в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2023 не було визначено конкретної граничної суми коштів, на яку накладається арешт. Як наслідок, було заблоковано всі грошові кошти, що обліковувались на розрахункових рахунках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Слідчим суддею також взято до уваги, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 у справі № 910/4710/23 встановлено повне виконання ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» Договору НОМЕР_13 з ІНФОРМАЦІЯ_6), що спростовує доводи слідства про фіктивність господарської діяльності Товариства та безтоварний характер операцій.

Вказане судове рішення стосувалося позову ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо стягнення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_7 про неналежне виконання ІНФОРМАЦІЯ_8 своїх зобов`язань на підставі договору від 07.03.2022 № НОМЕР_12 на закупівлю послуги з організації ІНФОРМАЦІЯ_9).

Зокрема, згідно з цим рішення, судом встановлено, що ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» надало ІНФОРМАЦІЯ_8 послуги загальною вартістю ІНФОРМАЦІЯ_10, що підтверджують наявні в матеріалах справи документи, акт звіряння № НОМЕР_12 від 10.01.2023, зведений акт приймання-передачі, рахунок.

Із вказаного судового рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 вбачається, що при розгляді даної справи в судових засіданнях представники ІНФОРМАЦІЯ_8 не заперечували щодо існування в них заборгованості у розмірі 149 439 862,21 грн та посилались на те, що дана заборгованість утворилася внаслідок закінчення бюджетного періоду та тим, що фінансовим планом та за бюджетною програмою на 2023 рік не передбачено фінансування договору № НОМЕР_12.

У подальшому, арешт грошових коштів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які знаходяться на рахунках відкритих в АТ «МІБ» (МФО 380582),було скасовано ухвалою слідчого судді від 12.11.2025, що додатково вказує на те, що підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпали і щодо його контрагентів (при тому, що ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 навіть не є контрагентами ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

З моменту накладення арешту на майно вже минуло майже три. За цей час органом досудового розслідування жодній службовій особі у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено, а також не здобуто належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно та обґрунтовано підтверджували причетність ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, тим паче необхідність арешту їх банківських рахунків.

У вказаному кримінальному провадженні ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_5 не мали і не мають жодного процесуального статусу (учасником кримінального провадження не є), для проведення слідчих (процесуальних) дій стороною обвинувачення ніколи не викликались.

У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо майна ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 на даний час є необґрунтованими, у подальшому їх застосуванні відпала необхідність а, відтак, арешт підлягає скасуванню.

Релевантні джерела права

Стаття 43 Конституції України передбачає, що «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом… …Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.».

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Процесуальні правовідносини у даному випадку регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно з вимогами статей 94, 132, 173 КПК України, повинен урахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, у тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, для накладення арешту на майно на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Разом з тим, слідчим суддею не отримано даних підтвердження того, що вказані грошові кошти на банківських рахунках ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 на поточний момент відповідають критеріям статті 98 КПК України.

Окремо слід зазначити, що грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках, не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, а тому не можуть розглядатися як речові докази у розумінні ст. 98 КПК України. Накладення арешту з метою збереження речових доказів за таких обставин не узгоджується із правовою природою безготівкових коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, на думку слідчого судді, на теперішній час обставини, які підтверджують вказані ризики, стороною обвинувачення не доведені.

Слідчий суддя вважає, що накладений арешт на грошові кошти на банківських рахунках ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 викликає сумнів в розумності і співмірності обмеження права власності з завданнями кримінального провадження, оскільки прокурором не надано жодного доказу, який би свідчив про можливу причетність власників майна до кримінального правопорушення, жодній особі у кримінальному провадженні про підозру не повідомлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном, оскільки прокурором не доведено необхідності та наявності підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявності потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також недоведення стороною обвинувачення продовження існування ризиків, визначених частиною 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, відповідно до положень статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположним прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення заходів кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Україна та судовою процедурою гарантування дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Така позиція суду узгоджується із практикою ЄСПЛ, яка сформована у справах «B.K.M. Lojistik Tasimacilik Ticaret Ltd Єirketi v. Slovenia» № 42079/12 від 17.01.2017 року, «Pendov v. Bulgaria» № 44229/11 від 26.03.2020 року, «Cгlin v. Romania» № 54491/14 від 05.04.2022 року, «Sadocha v. Ukraine» № 77508/11 від 11.07.2019 року.

Статтею 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з вимогами статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо арешту грошових коштів на банківських рахунках ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 на теперішній час є необґрунтованими, у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, а відтак, останній підлягає скасуванню.

Разом із тим, клопотання в частині скасування зобов`язання службових осіб ПАТ «БАНК ВОСТОК» МФО 307123; АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335; АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) надати слідчим, які включені до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000019 та прокурорам, які включені до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, довідку про залишок коштів на момент накладення арешту на розрахункові рахунки вищевказаних підприємств, не підлягає задоволенню, оскільки дана довідка може бути процесуальним джерелом доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , про скасування арешту майна- задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/20788/23-к, а саме: арешт на грошові кошти із забороною відчужувати кошти (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), які знаходяться на рахунках, відкритих у наступних банківських установах:

ПАТ «ВОСТОК БАНК» МФО 307123;

НОМЕР_1 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_3 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» МФО 300335;

НОМЕР_4 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_5 , що належить ФОП « ОСОБА_6 » податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» МФО 322001:

НОМЕР_6 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_8 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

НОМЕР_9 , що належить ФОП « ОСОБА_6 », податковий номер НОМЕР_2 ;

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299:

НОМЕР_10 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 ;

НОМЕР_11 , що належить ФОП « ОСОБА_7 », податковий номер НОМЕР_7 .

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя ОСОБА_11