Справа №127/7569/26
Провадження №1-кс/127/3063/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000262 від 07 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 07 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 08:00 год. 07.03.2026, поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 , являючись співробітником правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки та згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» підлягає захисту, будучи одягненим у формений одяг, та діючи відповідно до покладених на нього завдань відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 14, 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі ЗУ «Про НП»), заступив на чергування спільно із інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 в складі екіпажу «Юнкер-102» УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Так, 07.03.2026 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в ході опрацювання виклику за адресою: АДРЕСА_1 , виявили групу людей жіночої статі, які здійснювали торгівлю із порушеннями правил торгівлі. В подальшому під час спілкування близько о 15 год. 57 хв. до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшла група невідомих осіб серед яких ОСОБА_6 та військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та які розпочали виражатися нецензурною лексикою, порушували тишу, та вчиняти активні дії, які виразились погрозою ОСОБА_10 предметом схожим на ніж, в результаті чого працівниками поліції було висунуто вимогу викинути вказаний предмет та прийнято рішення про проведення профілактичної бесіди із останнім, в результаті чого ОСОБА_10 заховав ніж.

Однак під час подальшого спілкування ОСОБА_10 та ОСОБА_6 продовжили виражатися нецензурною лексикою та вчиняти активні дії, які виразились у штовханні ОСОБА_6 працівників поліції, в результаті чого ОСОБА_9 , прийнято рішення про здійснення адміністративного затримання ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за вчинення адміністративного правопорушення. В ході проведення затримання ОСОБА_6 своїм правим ліктем штовхнув ОСОБА_9 , в результаті чого останній повалився на землю та пошкодив ліву долоню.

В цей час ОСОБА_10 помітивши, що відносно ОСОБА_6 здійснюють адміністративне затримання, з метою запобігти затриманню останнього, розпочав активно заважати поліцейським, намагаючись відтягнути ОСОБА_9 та в подальшому розбігшись вдарив всією масою тіла (тулубом) останнього у праве плече, поваливши його на землю, в результаті чого ОСОБА_9 пошкодив право долоню та пальці.

Після цього ОСОБА_8 прийняв рішення про адміністративне затримання ОСОБА_10 відповідно до вимог ст. 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Під час затримання, ОСОБА_10 намагаючись уникнути відповідальності розпочав чинити активний опір ОСОБА_8 та наніс останньому удар ногою у ділянку лівого колінного суглобу. У цей час ОСОБА_11 скориставшись метушнею зник з місця події.

Згодом на місце прибули додаткові екіпажі батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області, які спільно із екіпажем «Юнкер 102» батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області затримали ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України.

В подальшому з метою притягнення ОСОБА_6 до відповідальності, місцезнаходження останнього було встановлено та затримано в порядку 208 КПК України.

В наслідок протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу, ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою правої та лівої кисті, множинні садна.

08 березня 2026, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Селище, Літинського району, Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

?Протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання з потерпілим ОСОБА_8 ;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання з потерпілим ОСОБА_9 ;

?Протоколом огляду документу;

?Протоколами затримання особи в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 ;

?та іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою застосування виключного запобіжного заходу є запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме : враховуючи те, що у підозрюваного ОСОБА_6 відсутнє постійне місце роботи та джерела доходів, отже відсутні соціально стримуючі фактори, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що він може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення; можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, іншу особу, причетну до скоєного кримінального правопорушення та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати домашній арешт або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку захисника та просив застосувати домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В рамках вказаного провадження, 08 березня 2026 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування підтверджено причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливість засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, останній зник з місця події та переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість впливати на потерпілого та свідків, з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, свідчення яких мають важливе значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження, тому існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому, однією з підстав застосування такого запобіжного заходу є зведення до мінімуму спілкування підозрюваного з іншими учасниками, окрім як для цілей досудового розслідування.

Враховуючи насильницький характер злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , характеризуючі дані підозрюваного, з яких встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, правопорушення вчинено в період іспитового строку, не працює, відсутні соціально стримуючі фактори, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, вину визнає. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним, доцільним та в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в період іспитового строку за вироком суду від 05.10.2023, в період дії воєнного стану, в стані алкогольного сп`яніння, з застосуванням насильства, що призвело до отримання потерпілим тілесних пошкоджень, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 07.03.2026 по 05.05.2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя