Справа № 642/2413/26
Провадження № 1-кс/642/730/26
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Харкові заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 у справі № 642/2413/26 провадження №1-кп/642/370/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 345 КК України.

11.05.2026 обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_8

у справі № 642/2413/26 провадження №1-кп/642/370/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 345 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026, заява про відвід судді Холодногірського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 в порядку ст.35 КПК України передана для розгляду судді Холодногірському районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .

Підставами для відводу судді Холодногірського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що в судовому засіданні 11.05.2026 ним було заявлене клопотання про розгляд справи в поряду ч.3 ст.349 КПК України ( в спрощеному порядку), однак суддя ОСОБА_8 відмовив в задоволенні його клопотання з підстав того, що в попередньому судовому засіданні вже був встановлений порядок дослідження доказів по справі, вважає що цим були порушені його процесуальні та конституційні права, тому в нього є сумніви в неупередженості судді, оскільки суддя ОСОБА_8 має упереджене ставлення до нього.

Суддя Холодногірського районного суду Харкова ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд заяви ОСОБА_4 про його відвід за його відсутності, зазначив, що відвід не обґрунтований.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення відводу судді ОСОБА_8 , посилаючись на його необґрунтованість. Зазначила, що після проведення підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні, справу було призначено до судового розгляду. В першому судовому засіданні під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України (в спрощеному порядку), однак після судових дебатів заявив, що провину він не визнає та просить слухати справу в загальному порядку з допитом потерпілого, всіх свідків, дослідження письмових доказів. У зв`язку з чим був відновлений розгляд справи, змінено порядок дослідження доказів та в судове засідання призначене на 11.05.2026 були викликані потерпілий, свідки. Однак на початку судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 знову заявив клопотання про розгляд справи в спрощеному порядку (в порядку ч.3 ст.349 КПК України), головуючим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання з підстав того, що в попередньому судовому засіданні вже був встановлений порядок дослідження доказів. Просила відмовити в задоволенні заяви, зазначивши, що підстави для відводу судді ОСОБА_8 відсутні.

Потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід головуючого ОСОБА_8 , просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши доводи заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом. З метою дотримання цієї гарантії особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ч. 1 ст.75 КПК України.

Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст.35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Окрім того, у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою, та не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні (ч. 2 ст.75, ст.76 КПК України).

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід має бути вмотивованим.

Вимогами ч.1 ст.80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених ст.ст.75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого відводу, суд звертає увагу на те, що ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у провадженні такого судді. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. ст. 75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у судді родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу тощо.

Разом із цим, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Пунктами 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» передбачено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Абстрактне зазначення мотивів відводу, без наведення конкретних обставин, які викликають саме обґрунтовані сумніви в неупередженості суду є підставою для відмови у задоволенні відводу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Так, КПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, однак такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка подає заяву про відвід судді.

При розгляді заяви про відвід судді, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 не наведено жодного доказу, який би свідчив про упереджене та необ`єктивне ставлення до нього з боку судді ОСОБА_8 під час проведення судового засідання.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів в упередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 не наведено жодних доказів, що свідчать про обставини, які викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_8 , відповідно до норм КПК України, у зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35, 75-76, 81, 82, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 у справі № 642/2413/26 провадження №1-кп/642/370/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 1 ст. 345 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.05.2026.

Суддя ОСОБА_1