КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/1509/26

провадження №1-кп/133/554/26

30.04.2026 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000095 від 05.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Кордишівка, Козятинського району Вінницької області, не одруженого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, пенсіонера, не судимого, громадянина України, на даний час перебуває під вартою у ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, -

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000095 від 05.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 152 КК України,

У підготовчому судовому засіданні прокурором у вказаному кримінальному провадженні подано до суду клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання та просив продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів. На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та на даний час щодо обвинуваченого продовжують існувати ризики переховуватись від суду через тяжкість можливого покарання за вчинене та ризик впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

Захисник та обвинувачений щодо клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Зі змісту клопотання та обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 05.03.2026 після розпивання алкогольних напоїв наніс удари по тілу ОСОБА_6 та дерев`яною качалкою здійснив насильницький статевий акт з ОСОБА_6 пов`язаний із анальним проникненням в її тіло.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

05.03.2026 о 22 год. 28 хв. ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 08.03.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 24 доби до 31.03.2026.

31.03.2026 ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.05.2026.

Таким чином згідно ухвали слідчого судді від 31.03.2026 строк тримання під вартою щодо обвинуваченого завершується 04.05.2026.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, захисником та обвинуваченим не оспорювалась в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наведені прокурором в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконного впливати на потерпілого та свідків, не змінилися.

Тому суд визнав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Зокрема, суд врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, те, що обвинувачений, не має власного житла, зареєстрованого за місцем проживання потерплої.

Також, суд вважає, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності зазначених вище ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання.

Положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В цьому випадку суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, яке передбачає покарання у виді у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що до обвинувачений ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілої, беручи до уваги спосіб заподіяння тілесного ушкодження, суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою. Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний, обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Альтернативні запобіжні заходи, враховуючи наведене, на думку суду не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викледено, керуючись ст.ст. 314, 331 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кордишівка, Козятинського району, Вінницької області, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 30.04.2026 до 29.06.2026 включно (з урахуванням часу затримання) без визначення застави.

Проведення підготовчого судового засідання відкласти на 06.05.2026 на 13 год. 30 хв.

Строк дії ухвали в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.06.2026 включно (з урахуванням часу затримання).

Ухвала в частині продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому та надіслати до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Суддя ОСОБА_7

30.04.2026