Провадження № 1-кс/557/52/2026
Справа № 557/395/26
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

18 березня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 16.03.2026, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дубровиця Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, Збройних Сил України, старшого солдата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 до суду надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 (далі слідчий), погодженого із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 16.03.2025, щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням, гр. ОСОБА_8 , 12 березня 2026 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 «Про загальну мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до Збройних сил України.

Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

У порушення вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, старший солдат ОСОБА_8 будучи мобілізованим ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «старший солдат», 16.03.2026 приблизно 11 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на автозаправній станції «КСЕМ», що по вул. Рівненська в селищі Гоща, Рівненського району Рівненської області, в ході перевезення групи мобілізованих до місця несення ними служби, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо ОСОБА_9 , усвідомлюючи що ОСОБА_9 перебуває під час виконання своїх службових обов`язків, знаючи про те, що здоров`я будь-якої особи рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи караність свого діяння, різко обхопив правою рукою шию ОСОБА_9 , тримаючи при цьому ніж лезом до шиї потерпілого, спричинивши при цьому тілесні ушкодження останньому з метою позбавлення життя потерпілого. Однак в подальшому, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_8 не виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, тобто смерті особи.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України, - незакінчений замах на вбивство, тобто на умисне заподіяння смерті іншій людині.

17.06.2026 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані та здобуто достатні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Слідчий у поданому клопотанні вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України є підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Даний факт зобов`язує органи досудового розслідування обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, який обмежить здійснення ним своїх прав, пов`язаних зі свободою пересування та забезпечить відповідну поведінку під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення

У своєму клопотанні слідчий звертає увагу на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обгрунтовано тим, що ОСОБА_8 , з урахуванням тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього злочину, буде переховуватися від органів досудового розслідування, слідчого та прокурора. Відповідно до практики ЄСПЛ («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії»), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі. Зазначає, що ОСОБА_8 , з метою уникнення покарання, може покинути своє місце проживання, якщо до нього буде застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, обгрунтовано тим, що вони є його односельчанами, що є підставою шляхом вмовлянь та погроз незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни останніми своїх показань та покращення свого становища. Крім того, вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 супроводжувалось застосуванням насильства, що свідчить про можливість підозрюваного в подальшому незаконно впливати на свідків шляхом застосування до останніх погроз та насильницьких дій з метою зміни останніми показань.

Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України обгрунтовано тим, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, схильний до вчинення правопорушень і може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість та особу підозрюваного,який не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, постійного місця роботи не має, за місцем реєстрації відсутній, схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятних норм поведінки та доброчесності, а тому слідчий вважає, що застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, у тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виконання покладених на підозрюваного обов`язків та його належної поведінки.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком в межах строку досудового розслідування, без внесення застави.

Підозрюваний та його захисник фактично не заперечували щодо обрання запобіжного заходу, однак просили обрати більш м`який запобіжний захід у формі домашнього арешту.

Вислухавши підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам КПК України, його копію підозрюваний та його захисник отримали завчасно.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 16.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України.

17.03.2026 ОСОБА_8 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 115 ч. 1 ст.115 КК України.

Підозра ОСОБА_8 та його причетність до вчинення злочину обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме: протоколом огляду місця від 16.03.2026 в ході якого було вилучено ніж, показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 16.03.2026, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протокол затримання особи від 16.03.26, проколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 16.03.2026 та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено, а в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного,ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя також бере до уваги ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, задовільний стан здоров`я, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та приходить до висновку про те, що у сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, також, зважаючи на доведеність прокурором та слідчим наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, так як за наведених вище обставин інший, більш м`який запобіжний захід застосований бути не може. Саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Прокурор просить визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не перевищує максимального строку тримання під вартою, визначеного законом.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно визначається розмір застави та покладаються обов`язки у разі її внесення, згідно ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 грн

Таким чином, суд, з урахуванням ч. 4 ст. 182 КПК України, в якій зазначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу та приймаючи до уваги, те що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу в розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 399360грн.

Відповідно до статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 181, 183, 184, 193 ,194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто, до 12 год. 15 хв. 16 травня 2026 року.

Підозрюваного ОСОБА_8 взяти під варту із залу суду.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 здійснювати у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави в розмірі ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 399360(триста дев`яносто дев`ять триста шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0010559, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України, а саме:

1) прибувати на виклик до слідчого, слідчого судді або суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16.05.2026.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_21 в судовом засіданні.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_22 про взяття його під варту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено 18.03.2026 об 13 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1