Справа № 203/3487/25
Провадження № 1-кп/0203/1021/2026
У Х В А Л А

іменем України

13.04.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілої - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 12 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербинівка, Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

03.04.2024, приблизно о 12:20 год., ОСОБА_7 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де також знаходилася його дружина ОСОБА_8 .. На ґрунті конфлікту з приводу розподілу спільного майна між ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Перебуваючи в зазначеному місці, у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , стоячи в безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_8 , поставив їй на ліву ногу стілець та сів на нього зверху, після чого, продовжуючи сидіти на стільці, своїм правим ліктем наніс два удари потерпілій ОСОБА_8 в область лівого стегна, в наслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій ступні, два синця лівого стегна, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із клопотанням про закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, яке вмотивовано тим, строк притягнення до кримінальної відповідальності за статтею обвинувачення на теперішній час сплив, зазначив, що йому відомо про те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, та про наслідки такого звільнення.

Захисник ОСОБА_6 клопотання підзахисного підтримав, просив звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_5 висловила незгоду із закриттям кримінального провадження, зазначила, що ОСОБА_7 умисно затягував судовий розгляд.

Представник потерпілої зазначив, що ОСОБА_7 умисно затягував судовий розгляд, під різними причинами не з`являвся в судові засідання, заявляв безпідставні відводи головуючому судді, тобто, на його думку, умисно ухилявся від суду, тому вважає, що перебіг строку давності зупинявся і клопотання ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України та ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Верховний Суд в постанові від 18.02.2025 по справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24) зазначив, що положення ст. 49 КК України не передбачають дискреції суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за наявності законних підстав. Якщо провадження закривається на підставі закінчення строків давності за ініціативою та згодою особи, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частина 1 ст.125 КК України є кримінальним проступком, максимальне покарання за який є виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинули відповідні строки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення 03 квітня 2024 року, від суду не ухилявся, оскільки його не оголошували у розшук, тобто перебіг давності не зупинявся. На час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження минуло більш двох років, окрім того, суду не надано вироку, який набрав законної сили, на підтвердження вчинення ОСОБА_7 нового злочину.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням потерпілій права на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 12, п.1 ч.1 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.285 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000327 від 12 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності задовольнити.

Кримінальне провадження №0000327 від 12 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_5 право на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1