Справа № 344/5709/26
Провадження № 1-кс/344/2447/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_6 , про накладення арешту на грошові кошти з метою конфіскації, в рамках кримінального провадження за № 0001776 від 25.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 24.03.2026 року звернулась з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001776 від 25.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2022-2026 років службовими особами Ліцею № 5 Івано-Франківської міської ради, за попередньою змовою групою осіб, систематично здійснюється привласнення бюджетних грошових коштів, шляхом внесення завідомо недостовірних відомостей до фінансово-звітної документації про найманих працівників, які фактично не перебувають в трудових відносинах із закладом освіти.

Так встановлено, що протягом вище вказаного періоду, службовими особами закладу освіти, з метою привласнення коштів, подавались звіти до контролюючих органів про нібито здійснення трудової діяльності особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно відомостей отриманих з Держаної прикордонної служби України, вказані особи покинули територію України 22.01.2022 та 06.09.2023.

При цьому службовими особами Ліцею № 5 Івано-Франківської міської ради продовжуються нарахування заробітної плати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , із подальшим привласнення грошових коштів.

Допитаний в статусі свідка ОСОБА_9 повідомив органу досудового розслідування, відомості про факти протиправного нарахування заробітної плати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вилученою, із володіння Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області службовими особами Ліцею № 5 Івано-Франківської міської ради, протягом 01.01.2022 31.01.2026 подано звіти про працевлаштування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вказаному закладі освіти.

Також встановлено, що заробітна плата одного працівника становить близько 7 000 грн кожного місяця.

Згідно вимог ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду, проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , у ході якого вилучено: грошові кошти купюрами номіналом 50 доларів США 3 купюри, номіналом 20 доларів США 3 купюри, номіналом 10 доларів США 1 купюра, номіналом 100 доларів США 562 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 100 євро 21 купюра, номіналом 50 євро 20 купюр, номіналом 20 євро 5 купюр, номіналом 10 євро 2 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 50000 лір 1 купюра, 10000 лір 1 купюра, 500 лір 3 купюри, 100 лір 5 купюр, 50 лір 3 купюри, 10 лір 4 купюри, 5 лір 3 купюри.

Метою арешту майна, за поданим клопотанням є спеціальна конфіскація, яка передбачена за ч.5 ст.191 КК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задоволити.

Адвокат у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про накладення арешту на грошові кошти, зазначаючи, що 20.03.2026 року дійсно проводився обшук, однак грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт, були вилучені в кімнаті сина ОСОБА_10 . Відтак зазначені кошти належать сину, як його особисті заощадження, а ОСОБА_4 не має до них жодного відношення.

ОСОБА_4 підтримав думку адвоката, та додатково зазначив, що належні йому грошові кошти не вилучались взагалі, хоча такі були представлені, а банківські карти працівників ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 не були знайдені в нього.

Допитаний свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що йому було відомо про проведення обшуку, оскільки він проживає разом із батьками (батько ОСОБА_4 ) в одному житловому будинку, але в різних кімнатах. При цьому він пояснив, що грошові кошти були вилучені саме з його кімнати та належать йому особисто, оскільки є його заощадженнями, які він накопичував протягом приблизно 8 років, працюючи в ІТ-технологіях. Також свідок, окрім того вказав, що певний період здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець (у період з 2015 року по 2022 рік), у сфері інформатизації, отримуючи орієнтовний річний дохід у розмірі близько 50 00060 000 доларів США, що задекларовано, а з 2022 року по контракту з юридичною особою ща цією ж спеціальністю.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Встановлено, що грошові кошти купюрами номіналом 50 доларів США 3 купюри, номіналом 20 доларів США 3 купюри, номіналом 10 доларів США 1 купюра, номіналом 100 доларів США 562 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 100 євро 21 купюра, номіналом 50 євро 20 купюр, номіналом 20 євро 5 купюр, номіналом 10 євро 2 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 50000 лір 1 купюра, 10000 лір 1 купюра, 500 лір 3 купюри, 100 лір 5 купюр, 50 лір 3 купюри, 10 лір 4 купюри, 5 лір 3 купюри, було вилучено під час обшуку, проведеного 20 березня 2026 року, в квартирі АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.03.2026 року.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , від 20.03.2026 року, грошові кошти купюрами номіналом 50 доларів США 3 купюри, номіналом 20 доларів США 3 купюри, номіналом 10 доларів США 1 купюра, номіналом 100 доларів США 562 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 100 євро 21 купюра, номіналом 50 євро 20 купюр, номіналом 20 євро 5 купюр, номіналом 10 євро 2 купюри; грошові кошти купюрами номіналом 50000 лір 1 купюра, 10000 лір 1 купюра, 500 лір 3 купюри, 100 лір 5 купюр, 50 лір 3 купюри, 10 лір 4 купюри, 5 лір 3 купюри визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Арешт майна у вигляді грошових коштів із метою їх подальшої конфіскації у даному випадку, не відповідає вимогам КПК України, з огляду на таке.

У даному кримінальному провадженні грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку 18.03.2026 року у житловому будинку де проживає в т.ч. ОСОБА_11 , який не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні (не є підозрюваним, чи третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт з метою конфіскації). Окрім того, ні станом на час подання клопотання, ні станом на час розгляду ОСОБА_4 , стосовно якого надавався обшук в належному йому житловому будинку не є підозрюваним. Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що зазначені кошти можуть бути об`єктом конфіскації, за ч.5 ст.191 КК України, підозру по вчиненні якого нікому не оголошено, при цьому, що розмір вилучених коштів теж не відповідає розміру збагачення такими при вчинені кримінального правопорушення, невідомими на цей час особами.

Крім того, сама по собі обставина вилучення коштів під час обшуку не свідчить про їх кримінальне походження або зв`язок із кримінальним правопорушенням у тій мірі, яка є необхідною для застосування такого обмежувального заходу як арешт майна з метою конфіскації.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на грошові кошти з метою їх подальшої конфіскації в межах даного кримінального провадження не підлягає задоволенню, оскільки є недоведеним та необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_6 , про накладення арешту на грошові кошти з метою конфіскації, в рамках кримінального провадження за № 0001776 від 25.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 квітня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12