Номер провадження: 11-кп/813/876/26
Справа № 496/1501/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Біляївського районного суду Одеської обл. від 15.04.2025 у к/п № 0000074 від 25.01.2025 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сарата, Саратського р-ну, Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-11.04.2025 Біляївським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Міняйлівка Саратського р-ну, Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 31.03.2025 Біляївським районним судом Одеської обл. за ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 роки;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Біляївського районного суду Одеської обл. від 11.04.2025 та за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Окрім того, зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Вирок Біляївського районного суду Одеської обл. від 31.03.2025 визначено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили визначено залишити без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 424,08 грн..

Цивільний позов (уточнений) потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволений, стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 , майнову шкоду у розмірі 118570 грн.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, у зв`язку з військовою агресією рф проти України 24.02.2022 указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

15.10.2022 приблизно о 19 год. ОСОБА_8 , разом із неповнолітнім ОСОБА_9 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де у них виник суспільно протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме білокачанної капусти, яка знаходилась на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_5 .

Зазначені особи, діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, обумовивши дії кожного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вчинили наступне. 15.10.2022, в період часу з 23 год. до 01 год. 16.10.2022 ОСОБА_8 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та неповнолітній ОСОБА_9 прибули до зазначеної вище земельної ділянки, де з використанням фізичної сили під прикриттям темної пори доби, почали зрізати білокачанну капусту, відділяючи таким чином головки капусти від коренів та перекиду вати її через паркан.

Після того, як останні закінчили зрізати всю капусту, приблизно о 05 год., 16.10.2022, ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прибули до місця мешкання останнього, сіли в вантажний автомобіль марки «Мерседес Рекс», який знаходився в користуванні вищезазначеної особи, завантажили в автомобіль зрізану капусту та з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 збиток на суму 108 570 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_12 не оспорюючи доведеність вини обвинувачених, вказує на те, що призначене ОСОБА_9 судом покарання є надмірно суворим, окрім того, судом було допущене неправильне застосування закону Українри про кримінальну відповідальність з таких підстав:

- суд 1-ої інстанції фактично не призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки відповідно до резолютивної частини вироку йому призначено покарання відразу на підставі ч. 4 ст. 70 КК України;

- призначене ОСОБА_9 покарання є надміру суворим, оскільки він визнав вину, щиро розкаявся, визнав цивільний позов, має соціальні зв`язки, однак виховується у неповній родині, без батька, водночас, представник органу пробації вважав за можливе призначення покарання, не пов`язаного із позбавленням волі;

- призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на підставі ч.4 ст. 70 КК України суперечить вимогам кримінального законодавства, оскільки вироки не набрали законної сили, більш того, вирок від 31.03.2025 відносно ОСОБА_9 оскаржується в апеляційному порядку прокурором вищого рівня.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду від 15.04.2025 в частині призначеного покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з урахуванням вироків Біляївського районного суду Одеської обл. від 11.04.2025 та 31.03.2025.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 , обвинувачені та захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 та просили її задовольнити, водночас потерпіла ОСОБА_11 у телефонному режимі повідомила про те, що не буде приймати участь у апеляційному розгляді та просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного вироку свідчить про те, що він зазначеним вище вимогам не відповідає з огляду на таке.

Приписами ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються серед іншого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягає доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

Так, за результатами судового розгляду, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В той же час, зі змісту мотивувальної частини вироку, а саме формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним вбачається, що обвинувачені таємно викрали білокачанну капусту, спричинивши потерпілій збиток на суму 108 570 грн.

В той же час, матеріали справи не містять відомостей про кількість викраденої капусти або її вагу, а також вартості за кілограм або одиницю, відтак не є зрозумілим яким чином була встановлена заявлена стороною обвинувачення вартість викраденої капусти.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що виклад фактичних обставин інкримінованого злочину має містити чіткий перелік, опис та індивідуальні ознаки викраденого майна. Це необхідно для визначення предмета злочину, точного розрахунку розміру збитків, що впливає кваліфікацію дій обвинувачених та реалізації їх права на захист. Відсутність деталізації викраденого майна позбавляє сторону захисту можливості захищатися від конкретного обвинувачення

Відтак, колегія суддів визнає наведені порушення істотними, та такими, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Положеннями п. 6) ч. 1 ст. 407 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі неналежно сформульованого обвинувачення.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Разом з тим, виходячи з приписів ч. 3 ст. 415 КПК України, відповідно до яких висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, колегія суддів звертає увагу суду 1-ої інстанції на такі обставини.

Положення Закону України про кримінальну відповідальність зобов`язують суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кримінальне правопорушення (злочин), у разі наявності відповідних підстав визначити його остаточний вид і розмір за сукупністю злочинів, та/або за сукупністю вироків.

Вимоги щодо необхідності призначення покарання за сукупністю злочинів і вироків визначені у ст.ст. 70, 71 КК України.

Так, призначення остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України здійснюється у два етапи: на першому етапі призначається покарання за новий злочин, а на другому етапі призначається покарання за сукупністю злочинів.

При цьому, місцевим судом всупереч зазначених вимог кримінального законодавства ОСОБА_9 фактично не було призначено покарання за вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зазначені обставини слід врахувати суду 1-ої інстанції при новому розгляді кримінального провадження з метою недопущення зазначених порушень у майбутньому.

Окрім того, оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції залишено без змін до набрання вироком законної сили обраний стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги усталену практику ЄСПЛ щодо неприпустимості тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання щодо винуватості чи невинуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою попередження ризику їх переховування від суду, оскільки вони не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання їх вини, ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду та вирішення цього питання в межах процедури апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає за необхідне залишити обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом 1-ої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.

Водночас, ч. 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписи КПК Українита практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, апеляційний суд враховує тяжкість інкримінованого злочину, його умисний характер та приходить до висновку про те, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є достатньою та необхідною для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а вирок місцевого суду скасуванню, з призначенням нового розгляду к/п за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 370, 404, 405, 199, 407, 409, 412, 413, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської обл. від 15.04.2025 яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд к/п №0000074 від 25.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів тобто до 07.05.2026 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 , розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 09.03.2026, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

У разі внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_8 , негайно звільнити його з-під варти та покласти на нього строком до 07.05.2026 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 07.05.2026 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 09.03.2026, заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

У разі внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_9 , негайно звільнити його з-під варти та покласти на нього строком до 07.05.2026 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3