Справа № 953/6714/25
н/п 1-кс/953/1466/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 о 14:55 год через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 по справі № 643/5717/25 та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2025 по справі № 953/6714/25 у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025, у якому заявник просить: частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 від 23 липня 2025 року по справі № 953/6714/25, на майно, власником якого є ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A36» IMEI1: НОМЕР_1 ,IMEI2: НОМЕР_2 з полімерним чохлом чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_3 та сім-картою MTC (Vodafone) з невідомим номером; частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 від 16 квітня 2025 року по справі № 643/5717/25, на майно, власником якого є ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung galaxy A52», модель «SM-F525F/DS», imeil НОМЕР_4 imei2 - НОМЕР_5 .

На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на ст. 174 КПК України, зазначив, зокрема, що в провадженні 12 квітня 2025 року та 28 червня 2025 року в рамках кримінального провадження за № 0000001 від 16.01.2025 року на підставі ухвал слідчих суддей Салтівського районного суду м. Харкова від 07.04.2025 та 27.06.2025, проведено обшуки за адресою: АДРЕСА_1 , під час яких було виявлено та серед іншого вилучено мобільні телефони, а саме: ТМ «Samsung galaxy A52», модель «SM-F525F/DS», imeil -6335 imei2 - НОМЕР_5 ; ТМ «Samsung Galaxy A36» IMEI1: НОМЕР_1 ,IMEI2: НОМЕР_2 з полімерним чохлом чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_3 та сім-картою MTC (Vodafone) з невідомим номером, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з цим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 липня 2025 року по справі № 953/6714/25 (провадження № 1-кс/953/5306/25) накладено арешт на вищезазначене майно, яке вилучене 28.06.2025 в ході обшуку місця місця мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.Крім того, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2025 року по справі № 643/5717/25 (провадження № 1-кс/643/1902/25) також накладено арешт на вищевказане майно, яке вилучене 12.04.2025 в ході обшуку та визначено місцем зберігання арештованого майна - камеру схову речових доказів СУ ГУНП в Харківській області, відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012р.

Однак, заявник вказує, що в подальшму застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту відпала потреба, оскільки у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 під час накладення арешту на вилучене майно орган досудового розслідування обґрунтовував необхідність тримання майна призначенням судових експертиз. При цьому, як вказує адвокат, на даний момент експертизи вже повністю проведені, що підтверджує виконання всіх необхідних процесуальних дій з об`єктами дослідження. Разом з цим, вся інформація відображена у висновках експертів та долучена до матеріалів кримінального провадження, самі фізичні пристрої більше не містять унікальних відомостей, які не були б належним чином задокументовані, а тому він звернувся до слідчого судді з цим клопотанням.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, викликався належним чином (а.с. 41, 44). 19.03.2026 адвокат ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі, клопотання підтримав (а.с. 46).

Прокурор у кримінальному провадженні начальник другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, викликалися належним чином (а.с. 42-43). Проте, 19.03.2026 через систему «Електронний суд» процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні - прокурор ОСОБА_6 подав клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує. Розгляд вказаного питання просить проводити без його участі (а.с. 45).

Неявка заявника та прокурора, у відповідності до ст. 174 КПК України, не є перешкодою для розгляду заяви.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 16.01.2025.

12.04.2025 з 06:36 год. до 23:26 год. в ході проведення обшуку за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 3, виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в описі речей і документів, які 12.04.2025 вилучені під час обшуку. При цьому, в подальшому, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 було накладено арешт на майно, що вилучене під час обшуку 12.04.2025.

Крім того, 28.06.2025 з 07:07 год. до 09: 41 год. в ході проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в протоколі обшуку. Разом з цим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2025 було також накладено арешт на майно, що вилучене під час обшуку 28.06.2025.

При накладенні арешту на майно сторона обвинувачення зазначила, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та прокурором доведені обставини, передбачені ст. 173 КПК України.

Так, застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, на даний час сторона обвинувачення не заперечує проти задоволення даного клопотання.

Отже, надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 належним майном, на підставі вище встановлених обставин, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна.

З урахуванням наведеного та зважаючи, що необхідні експертизи проведені, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 170-173, 174, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 16.04.2025 по справі № 643/5717/25 н/п № 1-кс/643/1902/25 у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 в частині, а саме з мобільного телефону ТМ «Samsung galaxy A52», модель «SM-F525F/DS», imeil - НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2025 по справі № 953/6714/25 н/п № 1-кс/953/5306/25 у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 в частині, а саме з мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A36» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з полімерним чохлом чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_3 та сім-картою MTC (Vodafone) з невідомим номером, що належить ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1