У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/42/26 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня в межах строку досудового розслідування, а саме до 13.03.2026 включно.

Покладено на ОСОБА_6 певні обов`язки.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом до 13.03.2026 року включно.

З матеріалів за клопотанням вбачається, що до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000841, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання ризиків, передбачених статтею п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під варту відмовив.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, невмотивованою, а отже такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню. Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та з огляду на те, що перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення відповідальності підозрюваний матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі і за кордоном, оскільки ОСОБА_6 є громадянином іншої країни та має право безперешкодного виїзду за кордон; може знищити, сховати чи спотворити будь-які речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин справи; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема шляхом використання своїх та соціальних зв`язків, тобто вищенаведене свідчить про наявність ризиків, передбачений п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому вважає що необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання задовольнити та відносно ОСОБА_6 обрати запобіжний захід тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

До початку судового засідання від захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, у яких зазначив, що така не містить правових та фактичних підстав для її задоволення. Вважає, що доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Разом з тим зазначає, що ризики, передбачені п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя визнав необґрунтованими. Вказує, що сторона обвинувачення, подаючи апеляційну скаргу, не спростувала і не намагалася спростувати висновки слідчого судді щодо необґрунтованості ризиків, передбачених п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та встановлену судом в ході судового розгляду обставину, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить суд, за результатами судового розгляду, відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2026 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, , дослідивши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України,та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею дотримані.

Як встановлено слідчим суддею, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000841 від 03.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України.

14.01.2026 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень: у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України; у службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно зробив висновки про те, що слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України - ч. 4 ст. 191 КК України відноситься до тяжкого злочину і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 366 КК України нетяжким злочином, однак при розгляді клопотання прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановлених слідчим суддею, а також, що встановлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема: договором підряду № 171/2022 від 25.11.2022; довідкою про вартість виконаних робіт та витрат від 14.12.2022; актом приймання виконаних будівельних робіт від 14.12.2022; висновком будівельно-технічної експертизи від 14.11.2025; висновком судово-економічної експертизи від 08.01.2026; іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано зазначив, що достатніх підстав для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає, оскільки ризики, передбачені п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, під час судового розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлені, та дійшов до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня із забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного ОСОБА_6 , тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Також, у матеріалах клопотання відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду або не виконувати процесуальні дії і таких даних не надано стороною обвинувачення, як у суді першої, так і апеляційної інстанції, а тому за вказаних обставин слідчий суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що належну поведінку підозрюваного може забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, тобто не пов`язаний із взяттям підозрюваного ОСОБА_6 під варту, зокрема домашній арешт, поклавши на нього відповідні обов`язки:

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий та прокурор не довели того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце свого проживання, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст .177 КПК України, що свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає такими, що не є обов`язковою підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та до цього часу виконує покладені на нього обов`язки.

Разом з тим, у ході апеляційного розгляду апеляційним судом також не встановлено, та прокурором не надано будь-яких відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_6 вже після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ухилявся від органу досудового розслідування, незаконно впливав на свідків, чи вчинив інше кримінальне правопорушення, а тому висновок слідчого судді про обрання саме такого запобіжного заходу є обґрунтованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України.

Тому викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про незаконність, необґрунтованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 194, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Інші посилання апелянта також не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, у зв`язку із чим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2026 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді