Єдиний унікальний номер справи 185/2516/26
Провадження № 1-кп/185/1142/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 16.01.2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, при наступних обставинах:

15 січня 2026 року близько 16.20 години обвинувачений ОСОБА_3 запустив двигун та розпочав рух заднім ходом на автомобілі «Mercedes-Benz», модель «А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території будинку №28 по вулиці Марка Вовчка м. Павлограда до проїзної частини вулиці Марка Вовчка. Під час руху заднім ходом обвинувачений ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху заднім ходом не впевнився в тому, що він своїми діями не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб. У зазначений час на узбіччі по вул.Марка Вовчка у напрямку від вул.Алексеєва до вул.Марка Вовчка здійснювала свій рух пішохід потерпіла ОСОБА_5 . В процесі подальшого зближення автомобіля і пішохода в той момент, коли пішохід потерпіла ОСОБА_5 перебувала позаду вищевказаного автомобіля, обвинувачений ОСОБА_3 , не впевнившись в безпеці свого руху та не скориставшись допомогою третіх осіб, продовжуючи рух заднім ходом, скоїв наїзд на пішохода задньою лівою частиною автомобіля на ліву ногу пішохода, в результаті чого пішохід потерпіла ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху в якому вказано: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Порушення п.10.9 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж на 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До підготовчого судового засідання поштою 27.02.2026 року та 17.03.2026 року надішли письмові клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням її з обвинуваченим, завдані збитки повністю відшкодовані, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

Прокурор підтримав заявлене клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням останнього із потерпілою на підставі ст.46 КК України, оскільки обвинувачений раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаюється, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості з необережною формою вини, шкода завдана злочином була компенсована повністю, потерпіла претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений також підтвердив факт примирення, свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, щиро кається, завдані збитки компенсував.

Захисник підтримав клопотання потерпілої та вважає, що є усі підстави для закриття кримінального провадження та для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Потерпіла підтвердила факт примирення, завдана шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого потерпіла не має.

Заслухавши в підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження, потерпілу, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частина 7 статті 284 КПК України передбачає, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із роз`яснень, викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, з необережною формою вини.

З довідки інформаційного центру вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст.286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст.46 КК України. Відповідно до ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання потерпілої, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесене до категорії необережного нетяжкого злочину, примирився із потерпілою, збитки відшкодував, щиро розкаюється у вчиненому, учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

У відповідності до ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання потерпілої необхідно задовольнити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що передбачена ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за №0000078 від 16.01.2026 року, закрити.

Оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закривається з підстави, яка є нереабілітуючою, тому процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 (справа №132/283/21, провадження № 51-4668км21), від 07.10.2021 (справа №584/800/20, провадження №51-1800км21), від 29.09.2021 (справа №342/1560/20, провадження №51-2331км21) та у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251км21).

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 - в даному провадженні після набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 288 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням потерпілої та обвинуваченого - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

На підставі ст.46 КК України, кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за №0000078 від 16.01.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 5348,4 гривень.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання ухвалою законної сили повернути ОСОБА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 року на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1