Справа № 148/228/26
Провадження №1-кп/148/104/26
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2026 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.185 ч.4, 407 ч.5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.4, 407 ч.5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 12.08.2025 по 28.08.2025 солдат ОСОБА_4 перебував у лікувальному закладі КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» м. Луцьк на стаціонарному лікуванні. 28.08.2025 військовослужбовець ОСОБА_4 був виписаний із лікувального закладу й саме у цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел незаконно ухилитися від проходження військової служби.

Так, 28.08.2025 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, протиправно, не повернувся з лікувального закладу «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», м. Луцьк Волинської області до військового містечка № НОМЕР_1 (польові умови) місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військової служби з 28.08.2025 по 06.01.2026.

Крім того, 06.01.2026 близько 02:58 год., ОСОБА_4 проходив поряд з територію магазину №488, ТОВ «Фора», розташованого за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 50, м. Тульчин Вінницької області, незаконно проникнув на територію магазину № 488, ТОВ «Фора», розташованого в м. Тульчині Вінницької області, де виявив на бетонному майданчику, поряд з службовими приміщеннями, металевий візок покупця торгової марки «Avant» моделі «185 N», належний ТОВ «Фора» та шляхом вільного доступу протиправно заволодів металевим візком покупця торгової марки «Avant» моделі «185 N» вартістю 3682,00 гривні, що належать ТОВ «Фора», після чого з місця події зник, таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілому ТОВ «Фора», майнового збитку на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби вчинене в умовах воєнного стану та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.01.2026до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки 06.03.2026 спливає строк застосування запобіжного заходу та існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також продовжується розгляд справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження даного виду запобіжного заходу, заявивши клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, мотивувавши його тим, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжувати лікування, яке він не може отримувати в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши клопотання прокурора, сторони захисту, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 08.01.2026ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і строк його спливає 06.03.2026.

У відповідності з вимогами ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до cт. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер обвинувачення, тяжкість можливого покарання, у їх взаємозв`язку та приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, а саме: тяжкість вчинених ОСОБА_4 інкримінованих злочинів та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від суду, з метою уникнення від відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інші кримінальні правопорушення; будучи засудженим 28.10.2021 Тульчинським районним судом за ст. 289 ч.2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців, у подальшому на підставі ухвали Вінницького районного суду від 27.05.2024 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, яка набрала законної сили 04.06.2024 був умовно-достроково звільнений як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, однак вчинив злочин в умовах воєнного стану та будь-яких мір для повернення до військової частини не вчиняв.

Вказані ризики доведенні прокурором в судовому засіданні, в повному обсязі.

Дослідженні обставини свідчать про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.

Таким чином, оскільки обставини, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а продовжують існувати, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо необхідності проведення лікування обвинуваченому, суд констатує, що стороною захисту на обґрунтування такої позиції, не надано суду жодного доказу, що позбавляє суд можливості перевірити вказані доводи.

Також судом враховано, що відповідно до вимог ст. 183 ч.2 п.5 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Разом з тим, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, так як мали місце в період воєнного стану, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

З врахуванням вимог ст. 183 ч. 3 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому, суд вважає необхідним визначити обвинуваченому ОСОБА_6 як альтернативу - заставу в межах ст. 182 ч.5 п.2 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 64180 грн. з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи обвинуваченому заставу, суд виходить із того, що такий її розмір під загрозою її втрати утримуватиме обвинуваченого від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, при цьому не буде таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось би на безальтернативне.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічне, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , громадянин України, з середньою освітою, військовослужбовець, одружений, на утриманні 1 малолітня дитина, раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 407 ч.5, 185 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 01.05.2026, 16:45 год., включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, здатний забезпечити виконання ним покладених на нього обовязків, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 64180 грн. (шістдесят чотири тисячі сто вісімдесят гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ст. 202 ч.4 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України,

невиконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику СІЗО ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1".

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: