Справа № 643/5036/26
Провадження № 1-кс/643/2257/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 , подану представником останнього адвокатом ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.03.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0015370 від 09.10.2025 за ч. 2 ст. 365 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.03.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0015370 від 09.10.2025 за ч. 2 ст. 365 КК України в обґрунтування якої зазначив, що 03.03.2026 подав до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі Слідчий відділ) клопотання про визнання ОСОБА_3 , інтереси якого він представляє, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, у якому розслідуються факти неправомірних дій працівників поліції, які полягали у перевищені службових повноважень із застосуванням насильства щодо ОСОБА_3 та дружини останнього.

Постановою від 05.03.2026 слідча Слідчого відділу ОСОБА_5 відмовила у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 , при цьому оскаржувана постанова не мотивована, викладені в ній обставин не відповідають фактичним, а підстави, через які ОСОБА_6 не може бути потерпілим у кримінальному провадженні не зазначені. Фактично відмова у визнанні ОСОБА_3 потерпілим ґрунтується на тому, що слідча не виконала свої службові обов`язки і не встановила обставин, які свідчать про завдання ОСОБА_3 шкоди.

Заявник просить скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати слідчу вчинити дії відповідно до вимог КПК України.

До суду від ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути та задовольнити скаргу у свою та свого довірителя відсутність.

Від заступниці керівника Слідчого відділу надійшли матеріали кримінального провадження та заява, в якій остання просить розглянути скаргу у відсутність представника органу досудового розслідування та відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення скарги з погляду на таке: відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0015370 розпочато 09.10.2025 за ч. 2 ст. 365 КК України на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення відносно нього неправомірних дій з боку працівників поліції, пов`язаних з перевищенням службових повноважень із застосуванням насильства.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 виклав обставини, за який йому та його дружині ОСОБА_8 працівниками поліції та РТЦК, які діяли з перевищенням своїх службових обов`язків, завдано тілесних ушкоджень.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В оскаржуваній постанові слідча зазначає, що про очевидність та достатність підстав, про які йдеться в ч. 5 ст. 55 КПК України, можуть свідчити: - очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; - відсутність шкоди у особи, яка подала відповідну заяву; - очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбаченого ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально характеристики кримінального правопорушення.

Крім того слідча зазначає, що ні адвокатом, ні ОСОБА_7 не надано будь-яких медичних документів на підтвердження отримання тілесних ушкоджень у визначений період часу, та, зокрема, їх завдання працівниками поліції.

Перелічені слідчою ознаки, які враховуються під час визначення очевидності та достатності підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, є загальними і не конкретизовані стосовно цього кримінального провадження та безпосередньо ОСОБА_7 .

Разом з тим останній як в заяві про вчинення кримінального правопорушення, так і під час допиту як свідка зазначав про завдання йому та його дружині тілесних ушкоджень, про його та дружини медичний огляд під час доставлення до Ізолятора тимчасового триманні; адвокат посилався на роботу бодікамер під час подій, які є предметом дослідження у кримінальному провадженні.

Жодних дій, направлених на долучення до матеріалів кримінального провадження як медичної документації щодо огляду ОСОБА_7 та його дружини в ІТТ, так і відеозапису з бодікамер працівників поліції слідчою не здійснено; під час допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_8 як свідків питання про їх самостійне звернення до медичних установ та проходження лікування через події, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, навіть не ставились.

Матеріали кримінального провадження містять висновок службового розслідування від 12.12.2025, проте він стосується інших, ніж розслідуються, подій, за заявою іншої, а не ОСОБА_7 , особи.

За таких умов, враховуючи, що досудове розслідування розпочато за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення саме відносно нього та й досі триває, висновок слідчої про відсутність будь-яких фактичних даних про заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди є передчасним та таким, що фактично обґрунтовується власною бездіяльністю, так як жодних слідчих дій на встановлення чи спростування факту завдання ОСОБА_3 шкоди слідчою не проведено і навіть не ініційовано.

Таким чином слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, належним чином немотивованою та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених під час досудового розслідування.

Внаслідок викладеного постанова має бути скасована, а скарга задоволена, проте частково, так як вимога зобов`язати слідчу вчинити дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону України не є конкретною і не узгоджується з положеннями ст. 303 КПК України.

Керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.03.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0015370 від 09.10.2025 за ч. 2 ст. 365 КК України.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1