УХВАЛА

про скасування арешту майна

12 березня 2026 рокуСправа № 495/8478/25
Номер провадження 1-кп/495/29/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

14.11.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2024 за №0000735 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

02.12.2025 на електронну пошту Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у КП №000735 від 25.10.2024 року, який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Потерпілим в даному провадженні є ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, до заходів забезпечення кримінального провадження відноситься, зокрема, і арешт майна.

07.11.2024 року за клопотанням слідчого ОРУП №2 ГУНП в Одеській області на автомобіль потерпілого Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2025 року накладено арешт з метою збереження та подальшої фіксації слідової інформації, яка на ньому відобразилася.

Аналогічне клопотання слідчого задоволено і щодо автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 - Skoda р.н. НОМЕР_2 .

Враховуючи ту обставину, що в КП №000735 досудове розслідування завершене, а відносно ОСОБА_6 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт, потерпілий вважає, що необхідність в знаходженні його автомобіля під арештом відпала.

Переконання потерпілого підкріплюються, зокрема й тим, що з автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 арешт скасовано ухвалою слідчого судді ще 06.05.2025 року. Після чого ОСОБА_6 допущено розбирання його ТЗ за участі судового експерта для визначення розміру матеріального збитку.

З урахуванням того, що дослідження експертами транспортного засобу було проведено у повному обсязі, складено експертні висновки, а також, що в подальшому арешт даного транспортного засобу не виконуватиме функцію забезпечення цивільного позову, вважаю, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

З огляду на усе вищевикладене, з метою дотримання справедливого балансу між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи, наявними вбачаються підстави для скасування арешту, накладеного на майно потерпілого ОСОБА_4 автомобіль Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 .

Окремо, повідомляє суд, що автомобіль потерпілого органом досудового розслідування поміщено на приватний майданчик з тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Міжлиманське, вул.Квіткова, 36.

Керівник даного приватного майданчика (ФОП ОСОБА_8 ) не обізнаний про норми ст.118 КПК та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення в частині безоплатності такого зберігання, а тому за кожний утримуваний ним автомобіль вимагає від власників кошти, як він вважає, "за зберігання речових доказів".

Отже, потерпілий вимушений у своєму клопотанні просити суд вказати в резолютивній частині ухвали видати речовий доказ безоплатно.

Враховуючи вище викладене просить:

1. Скасувати арешт, накладений на транспортний засіб Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року.

2. Зобов`язати повернути транспортний засіб Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 власнику ОСОБА_4 - безоплатно.

Позиції сторін

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку свогопредставника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_9 не заперечував щодо часткового скасування аешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого адвоката.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000735 надано належним заявником.

В ході підготовчого судового засідання суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуженняв тому числі і на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_3 ) належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При прийнятті рішення суд враховує, що на даний час досудове розслідування вже закінчено, у кримінальному провадження проводиться підготовче провадження, судовий розгляд ще не розпочинався, висновки експертиз судом ще не досліджувалися.

Необхідність арешту транспортного засобу належного потерпілому на стадії досудового розслідування органом досудового розслідування мотивувалася необхідністю накладення арешту на такий, як на речовий доказ.

Вилучення та накладення арешту на належний потерпілому транспортний засіб становить втручання у його право мирно володіти своїм майно, передбачене статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом, і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, тривалість проведення досудового розслідування, що, в свою чергу, призводить до порушення права власника на користування квадроциклом, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику такий квадроцикл може бути знищений чи прихований, суд вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування таким його власником відпала.

Враховуючи викладене, клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна майна підлягає частковому задоволенню, а транспортний засіб Chevrolet Aveo безоплатному поверненню законному власнику з правом користування, без права відчуження транспортного засобу та розпорядження ним.

Керуючись ст.174 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2024 на транспортний засіб Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 в частині позбавлення права користування автомобілем.

Зобов`язати повернути транспортний засіб Chevrolet Aveo р.н. НОМЕР_1 власнику ОСОБА_4 - безоплатно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10