Справа № 496/2601/25
Провадження № 1-кп/496/160/26
У Х В А Л А

20 березня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про повернення застави заставодавцю за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

До суду надійшло письмове клопотання від обвинуваченої ОСОБА_6 про повернення застави заставодавцю.

У підготовчому судовому обвинуваченні та їх захисник підтримали заявлене клопотання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти вказаного клопотання захисника, оскільки розгляд кримінального провадження лише розпочався, існують ризики передбаченні ст.177 КПК України, застава є самостійним запобіжим заходом запобігання ризикам.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 03.02.2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з встановленням застави і покладанням обов`язків в разі внесення застави, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строк дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

З моменту внесення застави на підозрюваного, обвинуваченого покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді, суду строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на обвинуваченого судом обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу, яким в даному випадку є застава, і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

Так як, згідно з ст. 182 КПК України, запобіжний захід у вигляді застави не має граничного строку дії, ухвала про застосування такого запобіжного заходу як застава, після її внесення у визначеному розмірі, відповідно до ст. 203 КПК України, діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, наведені захисником обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи захисника про виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому суд погоджується з твердженням прокурора про те, що у даному випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки обвинуваченого та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, які діють з моменту набуття ним процесуального статусу обвинуваченого (підозрюваного) у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчився, дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про повернення застави, та відсутність підстав для повернення застави заставодавцю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93, 94, 159, 160, 177-179, 314-316 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про повернення застави заставодавцю залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

З урахуванням розрахунку ДСА України щодо необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23, чисельність суддів Біляївського районного суду, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб (штатна кількість 11 суддів, але фактична кількість суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ на теперішній час 6 суддів (без урахування суддів, які на лікарняному, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, тому з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту ухвали суду, яку було складено 05.05.2026 року.