ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/367/26
Провадження №1-кс/477/112/26
УХВАЛА

про арешт майна

02 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000111 від 25 лютого 2026 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2026 року до Вітовського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000111 від 25 лютого 2026 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було виявлене та вилучене 24 лютого 2026 року в ході проведення огляду житла та іншого володіння особи по АДРЕСА_1 , здійсненого як огляд місця події слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 на підставі добровільної заяви володільця майна.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №000001115, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого другою першою статті 286 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , від яких останній помер.

24 лютого 2026 року на підставі заяви володільця домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , в період часу 21.30 години по 22.10 годину проведено огляд місця події, а саме житла та території вказаного домоволодіння, під час якого вилучено предмети, що мають доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на те, що вилучене в ході проведення огляду житла майно зберегло на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, ймовірно є предметом та/або знаряддям кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_6 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 121 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , від яких останній помер.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 23 лютого 2026 року, близько 23.00 год., перебуваючи спільно з ОСОБА_5 у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи га бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком лівої руки в область грудної клітки. Після чого, взяв дерев`яну биту та нею наніс декілька ударів по правій та лівій нозі ОСОБА_5 .

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: перелому щитоподібного хряща, тупої травми тіла, які ускладнились серцево-легеневою недостатністю, та спричинили його подальшу смерть, та які за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

24 лютого 2026 року на підставі заяви володільця домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , слідчим СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 в період часу з 21.30 години по 22.10 годину під час проведення огляду території домоволодіння за вказаною адресою, виявлено та вилучено речі, які можуть зберегати на собі сліди кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 25 лютого 2026 року вилучене під час проведення огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000111 від 25 лютого 2026 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частин другої статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання, прокурор ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням посилається на те, що вилучені речі мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є доказами злочинної діяльності, а тому відповідно до статті 170 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, існують правові підстави для арешту вилученого майна.

Надані прокурором матеріали містять достатні підстави для того, щоб вважати, що злочин могло бути вчинено. При цьому, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

За положенням статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя погоджується, що вилучені в ході огляду житла та іншого володіння особи, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , здійсненого як огляд місця події 24 лютого 2026 року у період часу з 21.30 години по 22.10 годину слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 у порядку частини першої статті 233 КПК України (на підставі добровільної згоди власника) речі, мають ознаки речей, що зберегли на собі сліди кримінального провадження та можуть бути пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, відповідають критеріям, визначеним в статті 98 КПК України, як предмети, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу, що саме на цій початковій стадії є необхідним для з`ясування всіх обставин справи, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Як встановлено слідчим суддею, у цьому кримінальному провадженні на час проведення огляду території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 на час подання відповідної заяви, не набула статусу ні затриманого, ні підозрюваного. У зазначеній слідчій дії він брав участь як власник та володілець майна, йому були роз`яснені положення статей 214, 233 та 237 КПК і він був згоден з проведенням огляду, про що свідчить відповідний підпис у протоколі. Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність його згоди на проведений огляд.

Накладення арешту на тимчасово вилучене майно в даному випадку перш за все націлене не на позбавлення власника його майна, а виключно на те, тільки щоб тимчасово припинити його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття відповідного рішення. Тому цей захід явно слід розцінювати як тимчасовий і такий, що відповідає необхідності збереження речових доказів, які ймовірно містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, що завдають шкоду суспільству, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості.

Таким чином, загальний інтерес виправдовує втручання, яке не можна розглядати як невідповідне переслідуваній меті.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведення огляду житла що розташоване по АДРЕСА_1 у порядку частини першої статті 233 КПК України із встановленням заборони будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучене 24 лютого 2026 року в ході проведення огляду житла та іншого володіння особи, що розташоване по АДРЕСА_1 , здійсненого як огляд місця події слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 у порядку частини першої статті 233 КПК України із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-Кросівки сірого кольору, марки «Puma»;

-Резинові капці синього кольору;

-Капці чорного кольору;

-Дерев`яна бита із написом «Антихам».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8