Справа №: 486/1664/25 Провадження № 1-кп/486/128/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000241 від 18.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тайга, Кемеровської області, російської федерації, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не працюючого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.1987 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 01.03.1991 Первомайським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України умовно засудженим з випробувальним терміном строком 3 роки;

- 10.12.1991 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Звільнений 28.02.1997 за відбуванням строку покарання;

- 22.12.1997 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 140, ст. 114, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 23.09.2003 за відбуванням строку покарання;

- 28.07.2004 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2009 за відбуванням строку покарання,

- 09.11.2010 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 28.01.2015 за відбуванням строку покарання;

- 21.11.2016 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 17.01.2017 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.06.2019 за відбуванням строку покарання;

- 05.01.2021 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28.04.2021 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, вироком Миколаївського апеляційного суду від 29.06.2021 вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_3 покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 14.12.2021 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 05.06.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.09.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.09.2025 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.

17.02.2026 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.07.2025 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалами суду неодноразово продовжувався, востаннє до 21.02.2026 включно. На думку сторони обвинувачення продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також наявний ризик, як запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні, оскільки дію воєнного стану в Україні продовжено. У зв`язку з цим, виникли підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 . Більш м`який запобіжний захід не може бути застосований відносно ОСОБА_3 , оскільки: згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 , жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків; а для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуговують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_3 обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем; обрання домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 неможливо, оскільки він не має місця реєстрації. Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі дані не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Захисник обвинуваченого підтримала позицію обвинуваченого, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказала, що прокурор дублює ризики та вважає їх необґрунтованими.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.07.2025 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.09.2025 включно. Ухвалами Південноукраїнського міського суду Миколаївської області неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 21.02.2026 року, проте судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Натомість судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини; офіційно не працює; може переховуватись від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час залишаються реальними та продовжують існувати.

На даний час відсутні підстави вважати, що відпали ризики, встановлені слідчим суддею, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, шляхом неявки у судові засідання, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має законних засобів для проживання та харчування, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово був засуджений за корисливі злочини.

Підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`які судом не встановлені.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197, 309, 314, 316, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів - до 18 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1