Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3329/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/191/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2026 року із визначенням застави,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2026 року.

Одночасно визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 99 840 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;

- не відлучатися з в/ч НОМЕР_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання/служби;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У своїх висновках слідчий суддя вказав, що прокурором належним чином доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а тому лише запобіжний захід у вигляді застави забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Наголошує на тому, що слідчим суддею в ухвалі не відображено пояснень підозрюваного, які спростовують обставини викладені у клопотанні слідчого.

Крім того, клопотання про застосування запобіжного заходу мотивоване на показах свідка ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя необґрунтовано відмов у його допиті.

Стверджує, що слідчий суддя помилково визнав підозру обґрунтованою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення застави, постановити нову ухвалу в цій частині, якою визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 грн.

Стверджує, що слідчий суддя належним чином не врахував ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, тому лише застава в сумі 266 240 грн. зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на дезертирство, тобто самовільному залишенні місця служби, з метою ухилитися від військової служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 408 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, а також у пропозицій та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Підозра ОСОБА_6 підтверджується доказами, які долучені слідчим до клопотання, а саме:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 18.02.2026 про вчинення злочину;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 18.02.2026, 23.02.2026 та 25.02.;

- протоколом огляду транспортного засобу - автомобіля марки «Сітroen Nemo» р.н. НОМЕР_2 належного ОСОБА_9 , в якому вилучено грошові кошти в сумі 10000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, які надавались в якості неправомірної вигоди 24.02.2026;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеконтролю особи ОСОБА_6 , від 23.02.2026;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- протоколом від 24.02.2026 затримання ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні злочину та особистого обшуку;

- відомостями із військовим частин НОМЕР_3 , та НОМЕР_1 щодо проходження військової служби ОСОБА_6

- іншими матеріалами кримінального провадження.

24.02.2026 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України на території АЗС «UPG» у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області та проведено особистий обшук.

25 лютого 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369 КК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що підозра повідомлена ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369 КК України є обґрунтованою.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підозра повідомлена ОСОБА_6 є обґрунтованою, а доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри є хибними.

Доводи захисту про незаконну мобілізацію, провокацію злочину не спростовують правильність висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, оскільки ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця, а докази долучені до клопотання є достатніми щоб стверджувати про можливу причетність останнього до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а надання оцінки доказам з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину на даній стадії провадження слідчий суддя надавати не вправі, оскільки ці обставини підлягають перевірці в ході досудового та судового розгляду.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання від вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання, в тому числі до 12 років позбавлення волі. Усвідомлюючи невідворотність суворого покарання, підозрюваний може уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема - на військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , де він проходить військову службу, яких необхідно допитати з приводу обставин, які розслідується у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_6 висловлював бажання залишити територію України з метою ухилення від військової служби, а тому він може іншим чином перешкоджати кримінальному правопорушенню, що вказує на наявність та обґрунтованого ризику, передбаченого 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, прокурором доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369 КК України, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо невідображення в ухвалі слідчого судді повного змісту пояснень підозрюваного є безпідставними, оскільки згідно з вимогами ст. 372 КПК України, ухвала має містити лише стислий виклад позицій сторін.

Слідчим суддею було заслухано пояснення підозрюваного ОСОБА_6 у повному обсязі, що підтверджується журналом судового засідання та технічним записом, а їхня відсутність у текстовій частині рішення не свідчить про їх неврахування.

Оцінка судом обґрунтованості підозри та наявності ризиків за своєю суттю вже є результатом аналізу всіх наданих доводів сторони захисту, зокрема і пояснень підозрюваного.

Враховуючи, що пояснення підозрюваного не спростували наведену слідчим сукупність доказів, їх дослівне відображення не є обов`язковим та не впливає на законність і обґрунтованість прийнятого рішення про застосування запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту, що клопотання про застосування запобіжного заходу вмотивоване лише пояснення свідка ОСОБА_9 є помилковими, оскільки клопотання обґрунтоване долученими до нього доказами, що включає і пояснення свідка.

Що стосується доводів захисника про застосування підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на теперішній час воєнний стан триває.

Враховуючи положення ч.8 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про неможливість застосування до військовослужбовця ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, іншого запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що до ОСОБА_6 неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, як про це вказує сторона захисту.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного визначення застави суд вважає, що зазначені доводи також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною четвертою ст. 182 КПК установлено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ч.8 ст.176, ст.194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у сумі 99 840 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 15 квітня 2026 року із визначенням застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: