Справа № 349/690/25
Провадження № 1-кп/349/49/26
В И Р О К

іменем України

16 лютого 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаного кримінального провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любша Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, такий, що не працює, має інвалідність третьої групи, перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2025 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

представник

потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились:

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в житло та інше приміщення ( гараж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану;

- закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), поєднаному з проникненням в житло , вчиненому в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинені за таких встановлених судом обставин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на час притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності

Так, на початку лютого 2025 року більш точного періоду часу досудовим розслідуванням не встановлено, в обідню пору, ОСОБА_4 проходив повз домогосподарство ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , та в нього виник умисел спрямований на таємне викрадення майна з вказаного господарства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 безперешкодно потрапив на територію господарства ОСОБА_7 , де, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а власник домогосподарства відсутній за місцем проживання, за допомогою підшуканого на подвір`ї відрізка арматури, віджав металопластикове вікно на першому поверсі будинку, через яке незаконно проник до житла.

Перебуваючи у приміщенні будинку, діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 майно: вживаний бензотример марки «Rebiner» моделі GT-4800, вартістю 3 363,76 грн та вживану ланцюгову бензопилу марки «Скиф» моделі «СБП-4000», вартістю 2 333,00 грн, всього майна на загальну суму 5 696,76 грн.

Через деякий час ОСОБА_4 вирішив повторно проникнути до вказаного господарства з метою таємного викрадення майна.

Так, в першій декаді лютого 2025 року більш точного періоду часу досудовим розслідуванням не встановлено, в обідню пору ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки, прийшов до господарства ОСОБА_7 , де знову проник до житла через попередньо зламане ним металопластикове вікно .

Перебуваючи у приміщенні будинку, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав вживаний ноутбук марки «HP Pavilion dv6000», вартістю 3 998,49 грн та вживаний автомобільний акумулятор марки «Bosch 12V 80Ah 740 A R+ S4 315*175*175 mm», вартістю 3 328,33 грн, всього належного ОСОБА_7 майна на загальну суму 7 326,28 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у середині лютого 2025 року більш точного періоду часу досудовим розслідуванням не встановлено, в обідню пору ОСОБА_4 , безперешкодно потрапив на територію господарства ОСОБА_7 , де за допомогою підшуканого на подвір`ї відрізка арматури віджав металопластикові двері гаражу, через які незаконно проник до вказаного приміщення.

Перебуваючи у приміщенні гаражу, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав вживану бензопилу марки «CRAFTER» серії К14070844, вартістю 3 359,00 грн, вживаний зарядний пристрій марки «PULSO ВС-15160», вартістю 1 140,81 грн, вживану шліфувальну машинку марки «O.K. Schwingschleifer S1B-J5-90x187D», вартістю 427,00 грн, всього належного ОСОБА_7 майна на загальну суму 4 926,81 грн.

21 лютого 2025 року близько 13:00 год, ОСОБА_4 , з метою подальшого вчинення крадіжки, прийшов до господарства ОСОБА_7 , де незаконно проник до житла через попередньо зламане ним металопластикове вікно .

Перебуваючи у приміщенні будинку, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав вживаний бензотример марки «Foresta», моделі «FC-45LX», у комплекті з плечовим поясом марки «Foresta», потужністю 2400 Вт, вартістю 3 173,00 грн.

Крім того, 23 лютого 2025 року близько 14:00 год, ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки, прийшов до господарства ОСОБА_7 , де незаконно проник до житла через попередньо зламане ним металопластикове вікно.

Перебуваючи у приміщенні будинку, діючи умисно, в умовах воєнного стану, він відшукав та підготував до викрадення належний ОСОБА_7 вживаний телевізор марки «GRUNHELM» моделі 32H300GA11V, вартістю 4 579,87 грн, однак був викритий працівниками поліції, які припинили його злочинну діяльність.

Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення

Обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, визнав себе виним повністю за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу та вирішенням цивільного позову.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання про те, що в періоди часу, які зазначені в обвинувальному акті він проникав до житлового будинку та гаражу, які належать ОСОБА_7 та розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , де вчиняв крадіжку майна. Зокрема, до будинку проникав через металопластикове вікно на першому поверсі будинку, а до гаражу через металопластикові двері, які зламав за допомогою відрізку арматури.

Підтвердив, що з ваказаних приміщень ним було викрадено такі вживані речі: бензотример, бензопилу, ноутбук, автомобільний аккумулятор, зарядний пристрій, шліфувальну машинку, телевізор. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та просив вибачення у потерпілого.

Цивільний позов в частині заподіяної ним майнової шкоди визнав повністю, а відшкодування моральної шкоди заперечив, оскільки в нього немає таких коштів, а розмір пенсії становить приблизно 3 000,00 грн .

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

З`ясувавши та встановивши в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились:

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в житло та інше приміщення ( гараж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану;

- та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), поєднаному з проникненням в житло , вчиненому в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Окрім того ч.1 ст.70 КК України встановлено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає:

- щире каяття, яке підтверджується критичною оцінкою винного своєї протиправної поведінки, та залагодити провину шляхом повернення частини викраденого майна, визнання позову в частині завданої потерпілому майнової шкоди та вибаченням в судовому засіданні перед потерпілим;

-активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, про що свідчить добровільна видача частини збереженого ним викраденого майна;

- повне визнання вини під час судового розгляду.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку.

Керуючись приписами частин 1 та 2 статті 65, частини 1 статті 69 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, зокрема, його стан здоров`я, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставину, яка обтяжує покарання.

Так вивченням особи обвинуваченого встановлено:

- згідно вимоги слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 ( м.Рогатин) ОСОБА_9 від 26 лютого 2025 року № 22919-2025, ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена;

- згідно вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2025 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять ) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два ) роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України;

- згідно акта про фактичне проживання від 28 лютого 2025 року №18 та довідки-характеристики на ОСОБА_4 виданої виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 03 березня 2025 року №02-28/650, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04 березня 2025 року №4/1039, ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний та користується правом на відстрочку на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2009 року , яке набрало законної сили 02 липня 2009 року, ОСОБА_4 визнано обмежено дієздатним та призначено йому піклувальника;

- згідно ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2016 року, яка набрала законної сили 05 травня 2016 року, ОСОБА_4 призначено іншого піклувальника ОСОБА_10 ;

- згідно довідки №48 виданої КНМП Рогатинська ЦРЛ 26 лютого 2025 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку психіатра з діагнозом F 70.0, на обліку в нарколога не перебуває;

- згідно висновку судово-психіатричного експерта №171/2025 від 21 травня 2025 року, підекспертний ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням , недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, однак виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що згідно МКХ-10 F 70.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

- згідно з досудової доповіді, складеної 21 серпня 2025 року Івано-Франківським районним сектором №3 в Івано-Франківській області філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, а тому йому виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так в справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року), зазначено, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Отже призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив за вчинення злочинів призначити реальне покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 ( шість ) років, потерпілого, який теж просив призначити реальне покарання, обвинуваченого та його захисника, які просили його суворо не карати та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, дані про особу обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я, наявність третьої групи інвалідності, трьох обставин, які пом`якшують покарання і які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, добровільне повернення частини викраденого майна, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання, та вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначивши йому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки, а за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

Окрім того судом встановлено, що кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим до ухвалення вироку Рогатинським районним судом Івано-Франківської області від 26 березня 2025 року.

Частиною 4 статті 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2021 року в справі N 760/26543/17 викладено правовий висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України .

Так, у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Аналогічна позиція викладена в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки за цим вироком ОСОБА_4 призначено покарання, що належить відбувати реально, а за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2025 року до нього застосоване звільнення від покарання, тому вказані вироки необхідно виконувати самостійно.

На думку суду, таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні в їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а також буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 з врахуванням зменшених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 14 715,36 грн майнової шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннямипідлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.1185 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, відшкодовується нею на загальних підставах.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на те, що визнання ОСОБА_4 позову в частині заподіяння потерпілому майнової шкоди в розмірі 14 715,36 грн не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому з нього підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 14 715,36 грн майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого 50 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач послався на душевні страждання, оскільки було пошкоджено та викрадено його майно, він витратив час та кошти для відновлення пошкодженого майна.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що самі по собі обставини викрадення та пошкодження майна, є підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди, яка полягала у надмірному хвилюванні, переживанні, потребі докласти зусилля для відновлення пошкодженого майна .

Однак, керуючись вимогами закону, якими визначено загальні критерії та принципи, котрі враховуються судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, у тому числі вимоги розумності та справедливості, суд уважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно: шліфувальну машинку «О.К. SchwingschleiferS1B-J5-90x187D», бензопилу «WINZOR» серії К14070844 у камуфляжній сумці, телевізор «GRUNHELM32H300-GA11V 32», які належать на праві власності ОСОБА_7 ..

Також ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно: пару взуття ( берці ) , які належать ОСОБА_4 .

Окрім того ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно: бензотример з ручками, без розпізнавальних маркувань, з ремінцем чорного кольору з маркуванням зеленого кольору «Foresta», який належить ОСОБА_7 .

Також ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно: ноутбук НР Рavilion dv 6000.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Під час судового провадження ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2025 року було скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року, від 20 березня 2025 року та від 16 квітня 2025 року в частині позбавлення права користування та розпорядження цим майном та повернуто власнику ОСОБА_7 із забороною на його відчуження.

Питання про повне скасування арешту суд вирішує відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України та враховує міру покарання, яку призначено обвинуваченому, майно, на яке накладено арешт, яке не підлягає спеціальній конфіскації, а також ухвалу суду від 28 листопада 2025 рок, тому вважає, що арешт необхідно скасувати повністю.

Питання речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На залучення експертів було витрачено кошти на загальну суму 29 504,63 грн, які є процесуальними витратами та на підставі ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На час ухвалення вироку до обвинуваченого не застосовано запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки ;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили та звернення його до виконання.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять ) років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два ) роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 14 715,36 грнмайнової шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди, всього 19 715,36 грн.

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року на тимчасово вилучене майно: шліфувальну машинку «О.К. SchwingschleiferS1B-J5-90x187D», бензопилу «WINZOR» серії К14070844 у камуфляжній сумці, телевізор «GRUNHELM32H300-GA11V 32».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року на тимчасово вилучене майно: пару взуття ( берці ) , які належать ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2025 року на тимчасово вилучене майно: бензотример з ручками, без розпізнавальних маркувань, з ремінцем чорного кольору з маркуванням зеленого кольору «Foresta».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року на тимчасово вилучене майно: ноутбук НР Рavilion dv 6000.

Речові докази:

- чотири сліди пальців рук, один слід долоні, один слід взуття, повзунок від одягу, один пластиковий ключ блакитного кольору, які поміщені в окремі конверти - знищити;

- шліфувальну машинку «О.К. SchwingschleiferS1B-J5-90x187D», бензопилу «WINZOR» серії К14070844 у камуфляжній сумці, телевізор «GRUNHELM32H300-GA11V 32», бензотример з ручками, без розпізнавальних маркувань, з ремінцем чорного кольору з маркуванням зеленого кольору «Foresta», ноутбук НР Рavilion dv 6000 - повернути потерпілому ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_4 ;

- пару чоловічого взуття ( берці ) коричневого кольору, 43 розміру - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- дактилокарту з відбитками пальців долонь рук ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання .

Стягнути з ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 29 504,63 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - за їх заявою.

Суддя ОСОБА_1