Справа № 947/7234/26
Провадження № 1-кс/947/2339/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 14.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 14.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження, просить накласти арешт на майно, яке було вилучено 14.02.2026 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А.,під час складання протоколу затримання в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, а саме на газовий балончик з надписом «ТЕРЕН-4М» який поміщено до сейф-пакету зразка НПУ №NPU 5294809.

Учасники справи були сповіщені про розгляд клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 0000218від 15.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 14.02.2026 року приблизно о 11:00годин оперуповноважений відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу 26 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 та виконував оперативні заходи згідно поставленого бойового розпорядження, та доручення слідчого.

В подальшому до ОСОБА_5 під`їхав автомобіль марки «Рено Дастер» чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , з якого вийшли три співробітники РТЦК та СП один із яких представився як ОСОБА_6 , яким оперуповноважений відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , повідомив що він співробітник прикордонної служби та пред`явив службове посвідчення, в подальшому в ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виник раптовий словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія-електрика третього відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 14.02.2026 о 11 годині 00 хвилини перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень оперуповноваженому відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який знаходився навпроти нього, та у відповідності до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є співробітником правоохоронного органу, тримаючи у правій руці заздалегідь підготовлений ним, для заподіяння тілесних ушкоджень балончик із засобом для захисту сльозоточивої та дратівливої дії (ТЕРЕН-4М), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, та бажаючи їх настання, порушуючи суспільні відносини, що забезпечують нормальну діяльність правоохоронних органів, їх авторитет та життя і здоров`я правоохоронця, з мотивів явної неповаги до авторитету органів державної влади та правоохоронної діяльності в цілому, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , є працівником 26 Прикордонного загону, а саме: оперуповноваженим відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , який перебуває при виконанні службових обов`язків, направив у бік його обличчя сопло вищезазначеного балона, та розпилив його вміст в обличчя та очі ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри обличчя.

14.02.2026 т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_7 , за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А.,було складено протокол затримання в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 , в ході складання протоколу було виявлено та вилучено: газовий балончик з надписом «ТЕРЕН-4М» який поміщено до сейф-пакету зразка НПУ №NPU 5294809.

Тимчасово вилучене майно, постановою слідчого від 16.02.2026 року визнанні речовими доказами, так як воно є джерелом доказів вчинення злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В даному випадку, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч. 10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення у клопотанні доведено, що вилучене майно, є речовими доказами у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення його знищення, приховування, є необхідність в його арешті та більш того є такими, що вилучені законом з обігу, й у зв`язку із чим, є безпосереднім об`єктом експертних досліджень, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Метою та підставою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості відчуження, знищення, псування, перетворення.

Зважаючи на зазначене вище, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим за погодженням прокурора в клопотанні доведено, що з метою забезпечення збереження речових доказів у органу досудового розслідування виникла обґрунтована потреба у накладенні арешту, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на майно, яке було вилучено 14.02.2026 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А.,під час складання протоколу затримання в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, а саме на газовий балончик з надписом «ТЕРЕН-4М» який поміщено до сейф-пакету зразка НПУ №NPU 5294809.

Виконання ухвали покласти на т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1