Справа № 442/1171/26
Провадження № 1-кс/442/222/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дрогобич Львівської області

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі Львівської області клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 за №0000909, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, розлученого, з середньою освітою, який має інвалідність другої групи, уродженця м. Трускавець Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

з участю сторін:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

адвоката підозрюваного - ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, з клопотанням про застосування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 за №0000909,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначення застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень.

Клопотання мотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел на виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено «Амфетамін», за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у невстановлені досудовим слідством час та місці, при невстановлених досудовим слідством обставинах, з метою незаконного виготовлення та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, придбав хімічний посуд та прилади, необхідні для проведення хімічної реакції синтезу, а також прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, з яких у невстановлений досудовим слідством час, виробив обладнання, за допомогою якого, використовуючи невстановлені досудовим слідством компоненти, в період часу з 22:00 год. 25.01.2025 по 05:55 год. 26.01.2025, перебуваючи в підсобному приміщені, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0002 в с. Зубриця, Дрогобицького району, Львівської області, шляхом здійснення хімічних реакцій синтезу, незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено Амфетамін, яку в подальшому став незаконно зберігати з метою збуту.

Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , продовжуючи єдиний злочинний умисел на виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено «Амфетамін», за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у невстановлені досудовим слідством час та місці, при невстановлених досудовим слідством обставинах, з метою незаконного виготовлення та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, придбав хімічний посуд та прилади, необхідні для проведення хімічної реакції синтезу, а також прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, з яких у невстановлений досудовим слідством час, виробив обладнання, за допомогою якого, використовуючи невстановлені досудовим слідством компоненти, в період часу з 13:57 год. 09.03.2025 по 03:36 год. 11.03.2025, перебуваючи в підсобному приміщені, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0002 в с. Зубриця, Дрогобицького району, Львівської області, шляхом здійснення хімічних реакцій синтезу, незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено Амфетамін, яку в подальшому став незаконно зберігати з метою збуту.

Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , продовжуючи єдиний злочинний умисел на виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено «Амфетамін», за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у невстановлені досудовим слідством час та місці, при невстановлених досудовим слідством обставинах, з метою незаконного виготовлення та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, придбав хімічний посуд та прилади, необхідні для проведення хімічної реакції синтезу, а також прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, з яких у невстановлений досудовим слідством час, виробив обладнання, за допомогою якого, використовуючи невстановлені досудовим слідством компоненти, в період часу з 08:08 год. 17.03.2025 по 12:00 год. 18.03.2025 перебуваючи в підсобному приміщені, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0002 в с. Зубриця, Дрогобицького району, Львівської області, шляхом здійснення хімічних реакцій синтезу, незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено Амфетамін, яку в подальшому став незаконно зберігати з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом про результати проведення НСРД аудіо відео контролю особи ОСОБА_7 від 03.02.2025 року, на якому фіксовані факти здійснення виготовлення психотропної речовини громадянами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ; протоколом про результати проведення НСРД аудіо відео контролю особи ОСОБА_7 від 15.04.2025 року, на якому фіксовані факти здійснення виготовлення психотропної речовини громадянами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ; висновком експерта №СЕ-19/109-25/2720-НЗПРАП від 12.02.2025 згідно з яким вилучена порошкоподібна речовина білого кольору під час обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 являється психотропної речовиною обіг якої обмежено «Амфетамін»; висновком експерта №СЕ-19/109-25/2713-НЗПРАП від 12.02.2025 згідно з яким вилучена порошкоподібна речовина білого кольору під час обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 являється психотропної речовиною обіг якої обмежено «Амфетамін»; висновком експерта №СЕ-19/109-25/2714-НЗПРАП від 12.02.2025 згідно з яким вилучена порошкоподібна речовина білого кольору під час обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 являється психотропної речовиною обіг якої обмежено «Амфетамін»; висновком експерта №СЕ-19/109-25/9595-НЗПРАП від 30.05.2025 згідно з яким вилучена порошкоподібна речовина білого кольору під час обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 являється психотропної речовиною обіг якої обмежено «Амфетамін»; висновком експерта №СЕ-19/109-25/9594-НЗПРАП від 30.05.2025 згідно з яким вилучена порошкоподібна речовина білого кольору під час обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 являється психотропної речовиною обіг якої обмежено «Амфетамін»; протоколом про результати проведення НСРД- обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 від 30.12.2024 за результатами якого вилучено зразки порошкоподібної речовини білого кольору; протоколом про результати проведення НСРД- обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 від 20.01.2025 за результатами якого вилучено зразки порошкоподібної речовини білого кольору; протоколом про результати проведення НСРД- обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 від 27.01.2025 за результатами якого вилучено зразки порошкоподібної речовини білого кольору; протоколом про результати проведення НСРД- обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 від 14.03.2025 за результатами якого вилучено зразки порошкоподібної речовини білого кольору; протоколом про результати проведення НСРД- обстеження публічно недоступного місця, а саме підсобного приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером №:05:000:0002 від 20.03.2025 за результатами якого вилучено зразки порошкоподібної речовини білого кольору, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

На думку слідчого, необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, які на даний час існують та яких неможливо уникнути шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий вказує, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що у разі визнання винним, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі, а також останній офіційно не працює та не має постійного законного джерела доходу. Вказане може спонукати останнього переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності за вчинені тяжкі злочини.

Підозрюваному, на думку слідчого, нічого не перешкоджає залишити Львівську область, або й навіть територію України, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації.

Щодо ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий зазначає, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинялися в умовах ретельної конспірації та приховування своєї протиправної діяльності.

До дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак, в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, в тому числі і наркотичні засоби, які ОСОБА_5 може зберігати у інших місцях.

Крім цього, ОСОБА_5 перевіряється на предмет причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий вказує те, що отримавши вказане клопотання та додані до нього матеріали, підозрюваному стане відома анкетна інформація осіб, які знають про його діяльність по виготовленні психотропної речовини «Амфетамін» та зберігання такої з метою збуту. Вказані особи на даний момент не допитані, оскільки останні є знайомими підозрюваного та могли б повідомити його про те, що правоохоронним органам відомо про його діяльність. Вказані особи можуть бути допитані в якості свідків під час судового розгляду вказаного кримінального провадження та їх показання можуть мати суттєве значення.

Підозрюваний ОСОБА_5 , будучи на волі може незаконно впливати на свідків шляхом їх залякування, переконання чи вмовляння.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення.

Також слідчий зазначає, що ОСОБА_5 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, на життя заробляє збутом наркотичних засобів, отже останній продовжуватиме вчиняти нові злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як наслідок покращувати своє майнове становище. Злочин вчинявся більше половини року, а підозрюваний за рахунок вчинення кримінальних правопорушень отримував стабільний прибуток та в подальшому для отримання прибутку буде здійснювати незаконні виготовлення та незаконні збути наркотичних засобів. Вищевказана поведінка підозрюваного вказує на обґрунтоване існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері виготовлення та обігу наркотичних засобів, направлене проти здоров`я нації, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, слідчий вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.

У судовому засіданні слідчі та прокурор подане клопотання підтримали з мотивів, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 частково визнав провину, вказав, що виготовляв наркотичні засоби для себе оскільки є наркозалежним, а не для збуту.Готовий співпрацювати зі слідством, наміру втікати не має.

Захисник просила врахувати, що ОСОБА_5 є інвалідом другої групи, єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, наркозалежний, а тому займався виготовленням наркотичних засобів для себе, а не для збуту. Просить застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, які вказані у клопотанні, його стан здоров`я не дозволяє застосування тримання під вартою.

Прокурор додатково наголосив, що наркотичні засоби виготовлялись ОСОБА_5 у досить великих розмірах, більших ніж потрібні для особистого вживання.

Свідчий наголосив, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 не вказав місцезнаходження речей, за допомогою яких виготовляли наркотичні засоби.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши свідків, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

03.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000909 внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.307 КК України.

17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованою підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява № 42310/04, https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_683#Text), зокрема термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами про результати проведення НСРД, долучених до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, з урахуванням доводів сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою. Тобто наведені стороною обвинувачення докази з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_5 з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування.

Однак варто зазначити, що в подальшому такі обставини мають бути ретельно перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні №0000909 від 03.09.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновків, що такі доведені під час розгляду клопотання.

Щодо ризику переховування, то слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ «Loizidou v. Turkey» від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89, п. 43, 53, https://hudoc.echr.coe. int/rus?i=001-62566), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Слідчий суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку слідчого судді, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05 серпня 2022 року).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» (від 26 червня 2001 року, § 80, заява № 33977/96, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59613), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» (від 25 квітня 2000 року, § 76, заява № 31315/96, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-58785), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що в поєднанні з даними про його особу вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України є ґрунтовним за обставин цього провадження з мотивів вказаних слідчим у клопотанні, зокрема того, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинялися в умовах ретельної конспірації та приховування своєї протиправної діяльності.

Щодо ризику впливу на свідків, то оцінюючи його наявність у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, іншими підозрюваними, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом;

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є дійсним з огляду на характер підозри в цьому провадженні. Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, який можливо вчинений з корисливих мотивів, такі злочинні дії спрямовані на отримання прибутку та на забезпечення свого матеріального становища, враховуючи що він не працевлаштований та не має стабільного щомісячного доходу, це в сукупності може спонукати до продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, чи вчинення іншого кримінального правопорушення..

Відповідно, обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є доведеними.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1 -3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, та які були встановлені у судовому засіданні.

Під час даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою зможуть запобігти встановленим ризикам. При цьому, дійсно тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте санкція статті за якою особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності обставин визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

За таких обставин, слідчий суддя, враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а також враховує особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, який є особою з інвалідністю другої групи, непрацевлаштований, а тому вважає за доречне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя враховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

ОСОБА_5 , затримано 17.02.2026 о 13 год.40 хв., а тому вказаний запобіжний захід підозрюваному слід визначити, відповідно до ст. 197, 219 КПК України, у межах 60 днів з дотриманням строків розслідування, а саме до 17.04.2026.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) обвинуваченого, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішеннях суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, майновий стан підозрюваного, який непрацевлаштований, є інвалідом другої групи, його вік, а також те, що він підозрюється у виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, приймаючи до уваги наявність встановлених в межах даного кримінального провадження ризиків, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , беручи до уваги доводи слідчого і прокурора про те, що ОСОБА_5 , відповідно до результатів НСРД підозрюється у виготовленні наркотичних засобів у розмірах, які значно перевищують розміри для власного вживання, слідчий суддя доходить висновку, що застава 60-ть розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199 680 грн, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного слідчий суддя не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, що передбачені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із міста м. Борислав, Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення, в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Саме вказані обов`язки будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваної особи, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та будуть здані уникнути настання у провадженні обставин визначених ст. 177 цього ж Кодексу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах шістдесяти діб, а саме до 17.04.2026.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання 17.02.2026, 11 год. 50 хв.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі шістдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень.

В іншій частині клопотання відмовити.

У випадку внесення вказаного розміру застави, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із міста м. Борислав, Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення, в межах даного кримінального провадження.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.02.2026 о 10 год.00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_10