ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1746/23 Провадження 1-кс/636/303/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 місто Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальній справі №636/1746/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 6 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд судді надійшли матеріали за заявою адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальній справі №636/1746/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 6 ст.111-1 КК України, яка подана адвокатом в 05.03.2026 через систему «Електронний суд».

Заява обґрунтована тим, що відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Упередженість судді ОСОБА_5 у провадженні полягає у тому, що суддя грубо порушила вимоги кримінального процесуального законодавства України у відношенні прав обвинуваченого на здійснення щодо нього повного, об`єктивного та справедливого судового розгляду справи, права на справедливий суд.

Відповідно до вимог статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження, в тому числі і обвинуваченої особи, відносяться до доказів, які суд повинен сприймати безпосередньо. Так, Чугуївським міським судом Харківської області 28.01.2026 розглядалось клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 6 сторінках без додатків (б/н, без дати). У судовому засіданні суддею ОСОБА_5 досліджувались зміст клопотання, доводи представника сторони обвинувачення, доводи представника сторони захисту, доводи обвинуваченого. Будь яких інших процесуальних дій щодо дослідження інших матеріалів чи доказів при розгляді питання обрання запобіжного заходу суддею не проводилось. Вищевикладене підтверджується матеріалами кримінального провадження та відеозаписом оформленого протоколу судового засідання від 28.01.2026. Отже серед наявних письмових матеріалів у суду на момент розгляду клопотання був лише обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без додатків та заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи на це суддя ОСОБА_5 зазначила, що нею на підставі «наданих сторонами кримінального провадження матеріалів» оцінено в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, той факт, що вказане кримінальне правопорушення мало місце під час воєнного стану та те, що ОСОБА_4 підозрюється в організації та проведені заходів політичного характеру, здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації. Проте, вищезазначене формулювання судді ОСОБА_5 не відповідає фактичному формулюванню, зазначеному в обвинувальному акті від 09.05.2023, який надійшов до суду і в якому ОСОБА_4 не обвинувачується в організації заходів політичного характеру, а також не обвинувачується у проведенні заходів політичного характеру, здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд може проводитись стосовно особи лише в межах висунутого обвинувачення. Отже сторона обвинувачення та суд повинні чітко посилатися на відомості, які були сформульовані в підозрі. Прокурор відповідно до п.1 ст. 194 КПК України повинен надати саме повідомлення про підозру, докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а суд перевірити ці відомості і встановити чи доводять ці надані докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав, що існує хоча б один з ризиків згідно зі ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.

Суддя ОСОБА_5 , ігноруючи вимоги КПК України, не перевірила взагалі наявність повідомлення про підозру від 07.11.2022, яку до матеріалів клопотання поруч з іншими документами прокурором додано взагалі не було, що підтверджується письмовими матеріалами справи та протоколом судового засідання від 28.01.2026, яке відбувалося під відеозапис.

Виникає і питання що було предметом розгляду у суді при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки суддя в своїй ухвалі говорить про те, що вона розглядала клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою, а такого клопотання прокурор не заявляв і не подавав взагалі і в судовому засіданні воно не розглядалось. Відповідно до ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (одним з яких є і запобіжний захід) сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються чого прокурором здійснено не було. Також до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. І цього зроблено прокурором не було, а суддя, не забезпечивши своїми діями та розпорядженнями належний хід судового процесу, розглянула клопотання прокурора і прийняла рішення взагалі без актуального витягу.

Крім того, не зрозуміло які саме докази були враховані суддею при наданні оцінки ризикам, начебто встановленим при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки додатків до клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою додано не було, докази, які б підтверджували обставини, заявлені прокурором надані не були. Тож в судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора були відсутні будь-які докази, з яких суддя в належний спосіб змогла б сформувати своє судження щодо доцільності обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу саме тримання під вартою.

Крім того Верховний Суд неодноразово звертав увагу судів нижчих інстанцій на те, що докази існування ризиків повинні подаватися при кожному розгляді питання про обрання запобіжних заходів, використання матеріалів минулих судових засідань не допускається, оскільки вони не можуть відображати актуальний стан справ, а тим більше їх не можна використовувати без дослідження судом кожного разу при розгляді клопотання. Ще одним питанням грубого порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України є те, що суддя при обранні запобіжного заходу не визначила обвинуваченому розмір застави. Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частина четверта ст.183 КПК містить перелік випадків, коли суд має право не визначати розмір застави у кримінальному правопорушенні, проте суддя ОСОБА_5 взагалі не послалася на цю норму права для аргументації свого рішення. Вона просто проігнорувала ст. 183 КПК України.

Отже, на думку сторони захисту неналежне ведення судового процесу, внесення до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2026, і це на початку кримінального процесу, явно недостовірних відомостей, свідчить про упередженість судді ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 , оскільки про недбалість та некомпетентність при вивченні наявних матеріалів кримінального провадження навряд чи можна говорити, враховуючи стаж роботи судді.

Така процесуальна поведінка судді, на думку сторони захисту, не дозволяє судді ОСОБА_5 мати можливість об`єктивно вести судовий процес відносно ОСОБА_4 , а тому виникають об`єктивні сумніви в її неупередженості.

Право на справедливий суд гарантовано ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.2950 (Рим), ст. 10 Загальної декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року. Захисник в цій заяві ні в якому разі не посилається саме на незгоду з раніше прийнятою ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2026 і не намагається оскаржувати її, оскільки вона оскаржена в установленому законом порядку і оцінку цій ухвалі буде надано судом апеляційної інстанції, а лише зазначає про наявні факти дій неналежної процесуальної поведінки судді ОСОБА_5 , які призвели до прийняття такого рішення, порушують фундаментальні засади кримінального судочинства і породжують відсутність у стороннього спостерігача впевненості в неупередженості вищезазначеної судді.

Також в судовому засіданні від 28.01.2026 був встановлений факт ігнорування суддею ОСОБА_5 процесуального права на виступ безпосередньо самого обвинуваченого ОСОБА_4 , якому всупереч вимог процесу не надали висловити думку щодо клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Це підтверджується протоколом судового засідання від 28.01.2026, який фіксувався відеозаписом. Оскільки ОСОБА_4 знаходився в спеціально обладнаному відокремленому склом боксі в залі судового засідання, в якому йому, як літній людині з вадами слуху, і так важко спостерігати за процесом і приймати в ньому участь, така неналежна процесуальна поведінка судді ОСОБА_5 і ігнорування нею засад рівності сторін також викликає сумнів в її неупередженості до обвинуваченого.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів (схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006) об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід навіть в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Відповідно до пункту 3 Європейського статуту судді суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений. Крім того, згідно з рішенням Європейського Суду з Прав Людини у справі «Лауко проти Словаччини» будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

За таких обставин та на підставі п.4 ст. 75 КПК України, враховуючи, що не тільки спотвореними судовими висновками, а і безпосередньо неналежною процесуальною поведінкою та діями, які виражаються в ігноруванні законних норм ведення кримінального процесу суддею ОСОБА_5 , а також з метою недопущення будь-яких сумнівів не тільки у сторони захисту, а і у сторони обвинувачення та будь якого стороннього спостерігача щодо неупередженості судді ОСОБА_5 та об`єктивності рішень судді у цій справі за її участі вбачається необхідність здійснити відвід цієї судді.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, просив задовольнити, та просив врахувати що стороною захисту в даному випадку не вимагається надати оцінку процесуальному рішенню, прийнятому суддею за наслідками розгляду клопотання прокурора, а лише висловлюються обгрунтовані сумніви у неупередженості судді, зумовлені численними порушеннями вимог КПК з її боку під час проведення судових засідань у справі, зокрема розгляд клопотання прокурора, поданого без будь-яких додатків та доказів, наведення в ухвалі відомостей, які не відповіджають фактичним обставинам справи, не надання можливості висловити свою думку щодо клопотання прокурора обвинуваченому, не надання йому можливості перебувати в залі суду поруч із захисником а не за скляною перегородкою, тощо. Наполягав на тому, що такі численні порушення з боку судді свідчать про її упередженість та небезсторонність та є підставою для її відводу.

З урахуванням вищевикладеного просив заяву задовольнити та відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження, передавши матеріали справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що заяву захисника повністю підтримує, наполягає на тому, що з боку головуючої у справі - судді ОСОБА_5 мало місце вочевидь упереджене ставлення до нього, просив заяву задовольнити.

Інші учасники справи до суду не з`явилися.

Суддею з урахуванням положень ст.81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши заяву про відвід, вислухавши пояснення заявника та обвинуваченого, дослідивши надані для огляду матеріали кримінальної справи №636/1736/23, судом встановлено наступне.

В провадженні судді Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_5 з 29.12.2025 перебувають матеріали за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0003123 від 07.10.2022 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 6 ст.111-1 КК України. 31.12.2025 по справі призначено підготовче судове засідання на 28.01.2026.

27.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4

28.01.2026 через систему «Електронний суд» адвокат ОСОБА_3 надав до суду заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні 28.01.2026 щодо розгляду вказаного кримінального провадження головуючим суддею ОСОБА_5 розглянуто клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 28.03.2026.

Так в обґрунтування ухвали зазначено наступне: «…при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і:

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, факт вчинення злочину проти основ національної безпеки України,

-вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації,

- ОСОБА_4 підозрюється в організації та проведенні заходів політичного характеру, здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України, військовослужбовців та інших осіб, які перебувають на території України.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.….».

З обвинувального акту від 09.05.2023 у КП №0003123 слідує: «… у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, перебуваючи у тимчасово окупованому м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, у період з березня місяця 2022 року по вересень місяць 2022 року … виник злочинний умисел, направлений на здійснення публічних закликів громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, окупаційною адміністрацією держави-агресора. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в період часу з березня місяця 2022 року по вересень місяць 2022 року … , перебуваючи у тимчасово окупованому м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, проводячи заходи політичного характеру, здійснюючи інформаційну діяльність у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, закликав місцевих мешканців м. Вовчанськ до підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, окупаційною адміністрацією держави-агресора…..

Встановлено, що ОСОБА_4 , знаходячись у тимчасово окупованому м. Вовчанськ, продовжуючи займати посаду директора КЗ «Будинок культури Вовчанської міської ради», безпосередньо був ведучим на святі «Дня 9 травня», та був залучений у якості ведучого на святі «День прапору РФ» держави-агресора. Серед іншого, ОСОБА_4 продовжуючи займати вищезазначену посаду та виконувати посадові обов`язки директора КЗ «Вовчанського районного будинку культури», в липні місяці 2022 року (більш точний час встановити не виявилось можливим), був залучений у якості ведучого на організованому окупаційною адміністрацією держави-агресора концерті «ансамблю пісні і танцю російської армії імені О.В. Олександрова». Крім цього. ОСОБА_4 як директором КЗ «Вовчанського міського будинку культури» не пізніше 06.09.2022 року проведено захід політичного характеру у вищевказаному будинку культури по видачі перших паспортів громадян РФ місцевим мешканцям тимчасово окупованого м. Вовчанськ. При цьому, ОСОБА_4 підтримуючи дії та рішення держави-агресора безпосередньо сам був ведучим на вказаній церемонії видачі паспортів РФ. 07.09.2022 року. Міністерством оборони РФ даний публічний захід політичного характеру з видачі перших паспортів громадян РФ місцевим мешканцям тимчасово окупованого м. Вовчанськ було висвітлено на телевізійному каналі «ТВ Звезда». На кадрах церемонії отримання мешканцями м. Вовчанськ паспортів РФ, зафіксовано ОСОБА_4 у якості ведучого на вищезазначеному заході….».

До обвинувального акту додано витяг з ЄРДР за №0003123, з якого вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-1, ч.6 ст.111-1 КК України; реєстр матеріалів досудового розслідування, з якого вбачається, що у провадженні допитано свідків, оглянуто речі і документи, проведено огляди.

Положеннями ст.ст.75,76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді.

Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно вимог ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід, за цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, такий відвід розглядає інший суддя цього ж суду.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує. Як вбачається із формулювань ст. 75 КПК України, інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості, мають бути обумовлені конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Так, Європейським судом з прав людини у п.66 у рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію, суддя, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя виявляє особисту упередженість. У заяві про відвід не наведено відомостей про факти, які б стосувалися поведінки судді ОСОБА_6 , безпосередньо пов`язаної із здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, які б надали підстави для констатації упередженого ставлення судді до сторони кримінального провадження. Презумпція особистої неупередженості особи діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria)

Згідно ст. ст. 6, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Крім того, відповідно до ст. 126 Конституції України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи судців, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискримінації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Доводи, якими сторона захисту обґрунтовують необхідність відводу не свідчать про упередженість судді ОСОБА_5 та зводяться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями суду при розгляді вказаного кримінального провадження, що не є підставою для відводу.

Крім того, судом встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 02.02.2026 подано апеляційну скаргу на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2026 до Харківського апеляційного суду.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як обставини, на які посилається заявник, - незгода з процесуальним рішенням головуючого судді, не передбачені статтями 75,76 КПК України в якості підстав для відводу судді.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінальної справи №636/1746/23, який заявлено адвокатом 05.03.2026.

З врахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.75,80,81 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінальної справи №636/1746/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 6 ст.111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1