Справа№751/1698/26
Провадження №1-кс/751/511/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

встановив:

До суду з даним клопотанням звернувся слідчий, вказавши, що в провадженні СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000467 від 21.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

З метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, а також забезпечення збереження речового доказу, оскільки зазначений предмет буде використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому може бути визнаний речовим доказом як сам по собі, так і в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на вилучений 21.02.2026, під час проведення огляду місця події, розкладний ніж.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просить розглянути справу без його участі. Клопотання просить задовольнити.

Від ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 107 КПК України, не здійснювалось.

Вивчивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на майно виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання слідчого про арешт майна та доданих до нього додатків, СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 21.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, оголошено загальну мобілізацію, яку неодноразово продовжено, востаннє з 31.10.2025 на 90 діб згідно з Указом Президента № 793/2025 від 31.10.2025.

Згідно ст. 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає: оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України; прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби; перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації; відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

ОСОБА_7 наказом т.в.о. начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 443 від 13.06.2025 призначено начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 87 від 21.02.2026 ОСОБА_7 наділено повноваженнями оповіщення громадян на території м. Чернігова.

Згідно із наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 87 від 21.02.2026 військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 доручено проведення оповіщення 21.02.2026 на території м. Чернігів.

Так, 21.02.2026 ОСОБА_7 із іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та поліцейським офіцером громади сектору поліцейських офіцерів громади взаємодії з громадами Прилуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_10 здійснили виїзд до м. Чернігів для проведення заходів щодо оповіщення громадян.

Так, 21.02.2026, близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_7 під час виконання службових обов`язків, перебуваючи у форменому одязі Збройних сил України, перебував поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , спільно із військовослужбовцями ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та поліцейським ОСОБА_12 . В цей час, ОСОБА_7 помітив поблизу вказаного будинку ОСОБА_5 . Діючи на підставі ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ч. 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560 та висловив ОСОБА_5 законну вимогу щодо надання військово-облікового документа, яку останній проігнорував.

В подальшому, ОСОБА_5 почав тікати в підвал будинку та ОСОБА_7 прослідував за ним з метою встановлення його особи.

Далі, 21.02.2026, близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у підвалі будинку, що за адресою: м. Чернігів, вул. Попова (Степана Бандери), буд. 31-А, на думку органу досудового розслідування, достовірно знаючи, що перед ним знаходиться службова особа при виконанні службових обов`язків, з метою перешкоджання свого затримання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, у зв`язку із виконанням ОСОБА_7 службових обов`язків, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс не менше одного удару кулаком в область голови ОСОБА_7 , та не менше чотирьох ударів лезом ножа, який тримав у правій руці в область грудної клітки ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна лобної області голови, садна передньої поверхні грудної клітки, які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

21.02.2026 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_13 , якому разом з іншими військовослужбовцями, відповідно до наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручено проведення оповіщення 21.02.2026 на території м. Чернігів, котрий повідомив, що 21.02.2026 близько 08 год. 30 хв., під час проведення заходів з оповіщення населення у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 наніс йому 3-4 удари кулаком по голові та 3-4 удари лезом ножа в область грудної клітки.

21.02.2026 під час огляду місця події за адресою: м. Чернігів, вул. Степана Бандери, біля буд. 31-А, було виявлено та вилучено розкладний ніж, який належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 21.02.2026 вказаний ніж визнано речовим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Таким чином, вилучений під час огляду місця події за адресою: м. Чернігів, вул. Степана Бандери, біля буд. 31-А, розкладний ніж, який належить ОСОБА_5 , є тимчасово вилученим майном, який при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на який, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Так, згідно статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема є доказом злочину.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи те, що вищезгадане кримінальне правопорушення є злочином у сфері погроза або насильство щодо службової особи чи громадянина, який виконує громадський обов`язок, вилучений ніж, на думку суду, може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні.

Крім того, враховуючи значення відомостей, які можуть бути з`ясовані та використані як докази у даному кримінальному провадженні, застосування вказаного запобіжного заходу буде співрозмірним завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, з метою збереження, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки є достатньо підстав вважати, що ніж, вказаний в клопотанні, може відповідати вищезгаданим критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і може бути використаний, як доказ по даному кримінальному провадженню.

Більш того, незастосування арешту на вказаний ніж в цілому може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 100, 168, 170-174 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 21.02.2026, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Чернігів, вул. Степана Бандери, біля буд. 31-А, розкладний ніж, який належить ОСОБА_5 , - із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право подати до Новозаводського районного суду міста Чернігова клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий cуддя ОСОБА_1