Справа № 727/4101/26
Провадження № 1-кп/727/299/26
УХВАЛА

31 березня 2026 Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №727/4101/26, зареєстроване в ЄРДР за №0000334 від 02.02.2026 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому засіданні прокурор просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього визначених обов`язків.

Клопотання обгрунтовував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Враховуючи те, що обвинувачений не порушував застосований до нього запобіжний захід, просили застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Заслухавши думку учасників справи, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Як було встановлено судом, ухвалою слідчого судді від 04.02.2026 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього визначених обов`язків, термін дії запобіжного заходу завершується 04.04.2026 року.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним (обвинуваченим) конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, судового провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, оцінка наданих суду на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра (обвинувачення) обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його тяжкість та суспільне значення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для застосування запобіжних заходів, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик - це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що обвинувачений із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Так, наявність ризику переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що обвинувачений може ухилятися від суду, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, який йому інкримінується є тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Будучи обізнаними про покарання, що йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання обвинувачений можуть переховуватися від суду.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останніх від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які надали органу досудового розслідування показання. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, обґрунтованим є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_5 може надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідного для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує відомості про особу кожного обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює.

Також прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи питання, передбачені частиною третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.

Дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Чернівці.

Під час проведення підготовчого судового засідання установлено, що угод, передбачених ст. 468 КПК України не надходило.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України судом не встановлено.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а тому воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Судом установлено відсутність в учасників судового процесу будь-яких інших клопотань, окрім клопотання про виклик свідків, яке буде вирішено судом під визначення питання про обсяг та порядок дослідження доказів у кримінальному провадження, що підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні, відсутність необхідності вчинення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.5, 7, 177, 183, 197, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №727/4101/26 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 квітня 2026 року 10 год. 00 хв. в приміщенні Шевченківського районного суду м.Чернівці по вул. Кафедральній, 4.

У судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинуваченого.

Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 31.05.2026 року до 10 год. 00 хв. з покладанням на нього наступних обов`язків:

1. Прибувати до суду за першою вимогою;

2. Не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду;

3. Повідомляти суд про зміну місця проживання.

4. Утриматися від спілкування із свідками по кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту надіслати для виконання до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала суду бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду буде складено та оголошено 31.03.2026 року.

Суддя ОСОБА_1