Справа № 496/4960/25
Провадження № 1-кп/496/92/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

11.03.2026 року прокурор направив до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів. Своє клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 10.08.2020 приблизно о 05:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули на автомобілі марки «BMW» моделі «318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 , до лісосмуги між с. Великий Дальник та с. Розселенець, Біляївського району, Одеської області, яка розташована на відстані 1,4 км від автодороги «Одеса-Рені», де вживали алкогольні напої, спілкувались та ОСОБА_7 розповіла ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , що у неї наступного дня день народження і їй виповнюється чотирнадцять років. Під час проведення спільного дозвілля, ОСОБА_6 відійшов від В цей час у ОСОБА_9 виник раптовий умисел на вчинення дій сексуального характеру з потерпілою ОСОБА_7 , яка не досягла чотирнадцяти років, без її добровільної згоди. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , перебуваючи на задньому сидінні в автомобілі марки «BMW» моделі «318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_7 , яка залишилась наодинці з ним, діючи з мотивів задоволення власної статевої пристрасті та маючи прямий умисел, спрямований на статеві зносини з ОСОБА_7 , яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої недоторканості, нормального фізичного, психічного і соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , запропонував останній вступити в статеві зносини, на що потерпіла відмовилась. Надалі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , в силу свого малолітнього віку, відсутності відповідного рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, подолавши її опір, застосовуючи свою перевагу у віці та фізичній силі, зняв із потерпілої штани та утримуючи її за ноги, вчинив дії сексуального характеру, пов?язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , з використанням своїх геніталій, без її добровільної згоди. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. На даний час ризики, які враховувалися при обрання вказаного запобіжного заходу під час досудового розслідування, не відпали. Так, як встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від суд у зв`язку з тяжкістю інкримінованого злочину, незаконно впливати на свідків, потерпілу в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчини інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити надане клопотання.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід який не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що продовжений ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 17.03.2026 р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, так як триває дослідження доказів, свідки, потерпіла та обвинувачений не допитані, тому суд вважає за доцільне вирішити питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого відповідно до ст. 331 КПК України.

Суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки санкція ч.4 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, та усвідомивши, яке покарання йому загрожує обвинувачений може переховуватися від суду. Також, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, потерпілу, дані яких обвинуваченому відомі, а отже схильний до впливу на них. Також, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, відсутність працевлаштування суд вважає, що продовжує існування ризик, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Щодо інших ризиків, на які посилався прокурор, суд зауважує, що вони мають лише загальний характер, не конкретизовані та не містять переконливих підстав для їх врахування. У зв`язку з цим суд визнає такі ризики необґрунтованими та не бере їх до уваги.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених проти статевої недоторканості малолітньої особи, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, стану здоров`я та віку обвинуваченого, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні насильницького злочину проти статевої недоторканості малолітньої особи.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11.03.2026 р. до 09.05.2026 року включно в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі: начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1