УХВАЛА

Справа № 495/10489/18

Номер провадження 1-кп/495/460/2026

06 березня 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 , за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0002916 від 22.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт відносно № 0002916 від 22.08.2018 (судова справа № 495/10489/18) за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , вступивши у злочинну змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , поєднану єдиним злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, приблизно о 23 годині 04.05.2018, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2108 червоного кольору до домоволодіння АДРЕСА_1 , де ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проникли на територію домоволодіння, після чого ОСОБА_12 шляхом заподіяння удару ногою у вхідні двері, відчинив їх, таким чином проникнувши до приміщення вищевказаного приватного будинку, де мешкає ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, проникнувши до будинку, ОСОБА_12 , реалізуючи свої злочинні дії, на ґрунті раптово виниклого у нього умислу щодо протиправного заподіяння смерті іншій людині, про який він завчасно не домовлявся та не повідомляв іншим учасникам злочину, знаходячись в приміщенні будинку за вищевказаною адресою, дерев`яною рейкою, котру знайшов на території домоволодіння, наніс два удари в потиличну область зліва ОСОБА_14 , які є тяжкими тілесними ушкодженнями, від яких останній помер.

Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, про що вони завчасно домовились, заволоділи належним ОСОБА_14 майном, а саме: мобільним телефоном «Samsung» чорного кольору, музичним центром з двома акустичними колонками чорного кольору з червоними обідками по краях, тюнером «Т-2» для телевізора. З вищевказаним викраденим майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вийшли з приміщення приватного будинку на вулицю, де їх у автомобілі чекав ОСОБА_6 , котрий увесь цей час перебував біля вказаного домоволодіння та забезпечував безпеку вчиненню вказаного злочину та слідкував за обстановкою на прилеглій території біля місця вчинення злочину.

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , довівши свій злочинний намір до кінця, поїхали з місця події, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

11.09.2025 року обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 оголошено в розшук, судове провадження у справі зупинене до розшуку обвинувачених.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2025 оголошено розшук обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , із врахуваннямотриманої інформації про зміну обвинуваченими прізвищ з ОСОБА_17 на ОСОБА_18 та з ОСОБА_19 на Зозуля.

05.03.2026 до суду надійшов лист Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області по встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_20 та клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, може переховатися від суду, незаконно вливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення (ризики за пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України).

У судовому засіданні 06.03.2026 прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що з урахуванням обставин, визначених ч. 1 ст. 178 КПК України застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, вказаним у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання заперечили та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_6 пояснив, що від судового розгляду не ухилявся. Декілька разів судові засідання були перенесені, тому він очікував наступного виклику у судове засідання. Восени 2025 року він дізнався від свого захисника ОСОБА_21 (з якою договір про надання правничої допомоги вже розірваний) про те, що перебуває у розшуку та безрезультатно намагався зв`язатись із судом. На той час він вже був мобілізований та проходив військову службу. При цьому зазначив, що був мобілізований у липні 2025 року, проте самовільно залишив місце служби та ухилявся, оскільки не бажав бути задіяним до участі у бойових діях. Надав суду довідку №199, видану 05.03.2026 року Житлово-будівельним кооперативом "Малиновський-13", про те, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_2 з 07.2025 по теперішній час. На запитання суду пояснив, що ОСОБА_22 є його цивільною дружиною, на даний час офіційно він перебуває у шлюбі з жінкою по імені ОСОБА_23 , прізвища якої не пригадує. Зазначив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається перевезеннями та проживає у м.Одеса.

Захисник ОСОБА_7 порсив обрати його підзахисному домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а факти його ухилення від участі у судових засіданнях не підтверджені. Крім того звернув увагу суду на те, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою прокурором датоване 22.12.2025 року, нового клопотання прокурором не заявлено, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_5 щодо дати, зазначеної у клопотанні, пояснив, що така є технічною опискою, про що свідчить дата на штампі суду щодо прийняття вхідної кореспонденції 05.03.2026, просчив вважати вірною дату клопотання "05.03.2026".

Заслухавши клопотання прокурора, позиції учасників судового провадження, вивчивши необхідні матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із статтею 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу обвинувачено, дані, які її характеризують, чи зменшились раніше визначені ризики, чи не з`явились нові.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення доведених ризиків. Ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій особою.

При обранні та наступному продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховував тяжкість злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, стадію судового розгляду, наявність заявлених прокурором ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває. Надаючи оцінку обставинам щодо наявності заявлених ризиків, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років побавлення волі; можливість ним незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинення ним інших більш тяжких кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Керуючись наведеним, зважаючи на встановлені обставини, суд знаходить обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується).

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 діб, з 06 березня 2026 року по 04 травня 2026 року включно, з триманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали: 06.03.2026 року о 15.55 год.

Головуюча суддя ОСОБА_24

Судді

ОСОБА_25