КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа №133/1188/26

Провадження №1-кс/133/213/26

08.04.26 м. Козятин

Слідча суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 06.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що у невстановлений точно слідством час та дату, ОСОБА_5 , познайомився із малолітньою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході з спілкування з якою ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_8 13 років, достовірно знаючи, що остання є малолітньою особою та не досягла чотирнадцятирічного віку, ОСОБА_5 вчинив відносно неї злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи спільно з неповнолітньою ОСОБА_8 , за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та діючи всупереч Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись відсутністю специфічного життєвого досвіду, зокрема, в інтимних питаннях, рівня її інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, достовірно знаючи, що остання є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, використовуючи свої вікові та фізичні переваги над нею, використовуючи свою значну фізичну перевагу, вчинив із нею в листопаді 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.

ОСОБА_5 07.04.2026 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Щодо необхідності у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування зібрано докази для обґрунтованої його підозри у вчиненні злочинів.

Так, ОСОБА_5 , на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_5 розуміючи, що йому, у разі доведення вини, загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, при нагоді може залишити своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався. Водночас, унаслідок збройної агресії російської федерації, Україною з 24.02.2022 року, згідно відкритих даних, частина власної території не контролюється, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску. Крім того існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, до прикладу, у зв`язку із наявністю інвалідності, або з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо. Також існують реальні можливості переховування обвинуваченого і на тимчасово окупованих територіях України.

2) підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тим, що ОСОБА_5 достовірно відомо анкетні відомості та адреси проживання неповнолітньої потерпілої та свідків, а тому може вчинити тиск на вказаних осіб з метою зміни їх показань.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у формі прямого умислу, він може вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на викладене може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, посилаючись на обставини, вказані в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, просили не застосовувати такий запобіжний захід, а обмежитися домашнім арештом (просив ОСОБА_5 ) або особистим зобов`язанням (просив захисник). Захисник зазначив, що підозрюваному та потерпілій необхідно надати шанс створити сім`ю, оскільки остання перебуває в скрутному становищі.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що СВ відділенням поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000129 від 06.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, внесеного на підставі повідомлення про те, що 06 квітня 2026 року в чергову частину ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення із служби у справах дітей Козятинської міської ради про те, що відповідно до листа від 01 квітня 2026 року наданого КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради» до них звернулась ОСОБА_9 , жителька АДРЕСА_2 та повідомила, що її малолітня дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця 8-го класу КЗ «Сестринівська гімназія Козятинської міської ради», вагітна.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Із протоколу затримання від 07.04.2026 вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий в прядку ст. 208 КПК України 07.04.2026 о 00 год. 42 хв.

07.04.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується такими доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- витягом з ЄДРДР від 06.04.2026;

- листом служби у справах дітей від 02.04.2026 за вих. №134;

- заявою ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 06.04.2026, з якого вбачається, що оглянуто та вилучено мобільний телефон «Моторола», який належить ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка від 06.04.2026;

- фотознімками екрану мобільного телефону;

- постановами про приєднання до справи речового доказу від 07.04.2026;

- рішенням лікарсько-консультативної комісії, відповідно до якого ОСОБА_8 вагітна 17 тижнів;

- повідомленням про підозру від 07.04.2026;

Вказані докази є достатніми, щоб вважати встановленою обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Із вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_5 не судимий.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Так, вказана стаття визначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

В судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого перевірено наведені у клопотанні підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність/відсутність судимостей, а також дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшла висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Слідчий обґрунтовує наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, ОСОБА_5 розуміючи, що у разі доведення вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що ризик переховування є обґрунтованим та доведеним. Це обґрунтовується тим, що суворість покарання притягнення до кримінальної відповідальності вказують на можливість його переховування з метою уникнення імовірного покарання.

Крім того, слідчий суддя вважає доведений ризик, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки він знає їхнє місце проживання, а тому може вчинити тиск на вказаних осіб з метою зміни їх показань.

Однак ризик, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати вчиняти такі дії є недоведеним, оскільки підозрюваний раніше не судимий, та обставин за яких останній може вчиняти кримінальні правопорушення слідчим не наведено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов, підстав не має.

Докази зібрані під час досудового розслідування, які вивчені слідчим суддею надають можливість пересвідчитись у достовірності інкримінованих кримінальних правопорушень на вказаній стадії кримінального процесу.

Крім цього, слідчим частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Однак прокурором, всупереч ч. 1 ст. 183 КПК України, не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Як встановлено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корбан проти України» (заява № 26744/16, рішення від 4 липня 2019 року), застосування цілодобового домашнього арешту є формою позбавлення волі в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод..

Судом у згаданій справі було підкреслено, що обрання найсуворіших заходів забезпечення кримінального провадження допускається виключно у разі, коли менш обмежувальні альтернативи є неефективними або непридатними для досягнення мети провадження. В іншому випадку це буде суперечити принципу субсидіарності, а також порушуватиме право особи на свободу.

У даному випадку ризики, на які посилається сторона обвинувачення, не знайшли достатнього підтвердження у матеріалах провадження, а поведінка підозрюваної та дані про особу не свідчать про наявність підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово.

Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що цілодобовий домашній арешт зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 та виконання покладених на нього обов`язків.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у даній конкретній ситуації є достатнім та співмірним для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-197, 309, 310, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Махаринці Козятинського району, Вінницької області, громадянину України, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з08.04.2026 до 07.06.2026.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки на строк до 07.06.2026:

1) з`являтись за викликом до слідчого СВ відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, суду;

2) не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду цілодобово;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування з потерпілою, свідками у цьому у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Зобов`язати уповноважених осіб доставити підозрюваного до місця відбуття домашнього арешту.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 13.04.2026о 13:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_10