Дата документу 01.04.2026 Справа № 334/2615/26
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2615/26 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/340/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2026 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділення слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , проходячи військову службу на посаді розвідника-навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 4 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , 21 березня 2026 року приблизно о 15 год. 54 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля проїзної частини неподалік будинку №20 по проспекту Металургів у місті Запоріжжя, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння іншій людині, штовхнув ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проїзну частину перед автобусом марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по ній. Внаслідок цих дій ОСОБА_11 опинився на проїзній частині, де автобусом марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 на нього здійснено наїзд, в результаті чого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому діафізів у середній та нижній третині великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків. Таким чином ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки водій транспортного засобу вжив заходів до зменшення швидкості руху, чим запобіг настанню смерті ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

21 березня 2026 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

21 березня 2026 року об 17 год. 25 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22 березня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування скарги вказує про помилковість висновків слідчого судді щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри, оскільки сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 мав умисел на позбавлення життя потерпілого, однак підозрюваний заперечує цей факт і пояснює, що тривалий час проходить військову службу в лавах ЗСУ, приймає участь у бойових діях, має цілу низку поранень, останнім часом служив в розвідувальному підрозділі військової частини. 21 березня 2026 року перебуваючи на пр. Соборному, неподалік пр. Металургів, побачив раніше незнайомого потерпілого, який скривав своє обличчя бафом, що викликало підозру у ОСОБА_7 , а коли підозрюваний звернувся до потерпілого, той нічого не відповідав та намагався втекти, після чого підозрюваний вирішив затримати ОСОБА_11 та викликати поліцейських, під час спроби затримання, потерпілий потрапив під колеса автобусу, що проїжджав поруч, після події, ОСОБА_7 залишився на місці, де його і було затримано співробітниками поліції.

Крім того зазначає про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, де проживає разом з ОСОБА_12 , з якою веде спільний побут, доглядає за батьками похилого віку, утримує дітей від першого шлюбу, бажає у подальшому захищати Батьківщину.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, в доповнення зазначив, що підозрюваний отримав поранення та мети вбивати потерплого у ОСОБА_7 не було.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що встановлені ризики є реальними та не зменшились з часом.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, із наданих до клопотання доказів, встановлені підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Зокрема, на обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, стороною обвинувачення були надані наступні матеріали:

- протокол огляду місця події від 21 березня 2026 року;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 22 березня 2026 року, який пояснив, що невідомий йому чоловік, штовхнув його під автобус, який здійснював рух, у подальшому він втратив свідомість, а коли прокинувся, то знаходився під автобусом. В ході події, яка сталось відносно нього, він отримав тілесні ушкодження;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 21 березня 2026 року. Згідно відомостей, що викладені у протоколі, убачається, що він 21 березня 2026 року, керував автобусом марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 . Не доїжджаючи приблизно 10 метрів до світлофора, розташованого на перехресті просп. Металургів та просп. Соборного, він побачив, як на лобове скло його автобуса впав невідомий чоловік. Безпосередньо перед цим він візуально спостерігав, як інший чоловік штовхнув його у напрямку руху його автобуса, фактично під колеса транспортного засобу. Побачивши зазначені обставини, він негайно зреагував, максимально вивернув кермо в лівий бік та одночасно натиснув на педаль гальма, чим намагався уникнути наїзду на людину та мінімізувати можливі наслідки події. Після того, як сталася вказана подія, він зупинив автобус та одразу вибіг на вулицю, де побачив чоловіка, якого штовхнули, лежачим на землі обличчям донизу, майже паралельно до бордюру. У той момент він побачив чоловіка, який штовхнув потерпілого;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 березня 2026 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_14 впізнав чоловіка на фото 1 ( ОСОБА_7 ), якого він бачив 21 березня 2026 року близько 15:54 год. біля узбіччя просп. Металургів поблизу буд. 20 та який штовхнув іншого чоловіка у напрямку проїжджої частини, унаслідок чого останній упав, вдарився об кузов транспортного засобу та отримав тілесні ушкодження;

- протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 21 березня 2026 року, відповідно до якого убачається, що вона була свідком того, що невідомий їй чоловік різким рухом обома руками штовхнув у верхню частину грудей чоловіка, у напрямку проїжджої частини, в цей час у крайній правій смузі руху їхав автобус марки «МАЗ», білого кольору. Внаслідок цього, другий чоловік потрапив під напрямок руху автобусу. Незважаючи на дії водія уникнути ДТП, чоловік вдарився головою об лобове скло правою стороною обличчя транспортного засобу, після чого його відкинуло на проїжджу частину, де від удару лежав на землі обличчям донизу, майже паралельно до бордюру;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 березня 2026 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_15 впізнала чоловіка на фото 1 ( ОСОБА_7 ), якого вона бачила 21 березня 2026 року біля 15:54 год. біля узбіччя просп. Металургів поблизу буд. 20 та який штовхнув іншого чоловіка у напрямку проїжджої частини, унаслідок чого останній вдарився об кузов транспортного засобу та отримав тілесні ушкодження;

- протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 21 березня 2026 року, відповідно до якого встановлено, що надані свідком пояснення є аналогічними, які були надані свідком ОСОБА_15 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2026 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_16 впізнала чоловіка на фото 1 ( ОСОБА_7 ), якого вона бачила 21 березня 2026 року близько 15:54 год. біля узбіччя просп. Металургів поблизу буд. 20 та який штовхнув іншого чоловіка у напрямку проїжджої частини, унаслідок чого останній вдарився об кузов транспортного засобу та отримав тілесні ушкодження;

- протокол огляду від 22 березня 2026 року.

На переконання колегії суддів, надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності пов`язують ОСОБА_7 із обставинами інкримінованих протиправних дій.

Крім того, колегія суддів вважає, що на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

На переконання апеляційного суду, врахування тяжкості має раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньою високим ступенем ймовірності її поведінку.

Також, і ризик незаконного впливу на потерпілого є занадто високим, адже, апеляційний суд враховує ту обставину, що відносно потерпілого вчинено злочин із застосуванням насильства, і будучі обізнаним про анкетні дані потерпілого, ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може здійснювати на нього незаконний вплив з метою зміни ним показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, наразі здійснюється досудове розслідування, збір доказів триває, в тому числі встановлюються свідки, покази, яких можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб, які в тому числі ще невстановлені органом досудового розслідування, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що вказує на його небезпечність у суспільству, а тому є всі підстави припускати, що підозрюваний схильний до вчинення злочинів.

Отже, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 приймав участь в зоні бойових дій, має постійне місце проживання, утримує дітей, та має бажання продовжити військову службу, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, даних про такий стан здоров`я, який б унеможливлював застосування до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, матеріали провадження не містять.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2026 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4