В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1235/25

Провадження № 1-кп/348/106/26

27 березня 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 (за межами суду)

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзвязку кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000129, за обвинувальним актом від 19.05.2025, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив службу у добровольчому формуванні, на час ухвалення вироку у військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ, раніше не судимого, громадянина Грузії, має посвідку на постійне проживання в Україні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_7 , у червні 2022 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, перебуваючи поблизу населеного пункту Бахмут, Донецькій області, у лісовому масиві, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, незаконно, без передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженим Постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу, шляхом привласнення знайдених бойових припасів, придбав 88 патронів до нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, які належать до категорії боєприпасів, корпус гранати РГД-5 без запала та запал УЗРГМ, що являються частинами одного пристрою та відносяться до категорії бойових припасів, вибухових речовин та при невстановлених досудовим розслідуваннях обставинах, часі та місці переніс їх до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав вказані бойові припаси, без передбаченого законом дозволу до 16 год. 36 хв 22.04.2025.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суду пояснив, що у червні 2022 року, точної дати не пам`ятає, він перебував у лісовому масиві поблизу населеного пункту Бахмут Донецькій області, де знайшов 88 патронів до вогнепальної зброї, корпус гранати РГД-5 без запала та запал УЗРГМ. Він розумів, що зазначені патрони, корпус гранати та запал є бойовими припасами та вибуховими речовинами, та для їх придбання та зберігання потрібен спеціальний дозвіл. Однак він підібрав вказані патрони, корпус гранати та запал, та переніс їх до місця свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу. В подальшому працівниками поліції було проведено огляд місця події в його помешканні, під час якого було виявлено та вилучено вказані патрони, корпус гранати та запал.

У вчиненому щиро розкаявся, пообіцяв, що подібного більше не повториться.

У підготовчому судовому засіданні сторони повідомили про, те що 12.11.2025 між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, укладено угоду про визнання винуватості. Сторони угоди просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок на умовах, узгоджених сторонами угоди.

Згідно угоди сторони дійшли згоди, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як вчинення умисних дій, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили основне покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в межах санкції статті у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненням від відбуванням основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримали і просили її затвердити. Обвинувачений згоду на застосування узгодженого покарання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає угоду про визнання винуватості такою, яка відповідає вимогам закону, при укладенні даної угоди дотримані положення КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_9 узгоджену в угоді міру покарання. Також просив при ухваленні вироку вирішити питання щодо судових витрат та речових доказів.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , роз`яснивши сторонам наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При цьому згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст. 472 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_4 , є обґрунтованими і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, як вчинення умисних дій, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Кваліфікація діянь ОСОБА_4 є правильною, оскільки вона ґрунтується на зазначених вище обставинах вчинення кримінального правопорушення, і відповідно до ст. 349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Судом в ході розгляду справи роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

При цьому судом з`ясувало, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст.ст. 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах КНП «Надвірнянська ЦРЛ» не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, збитки чи інші наслідки від кримінального правопорушення не настали.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, так як обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючись у призначенні покарання, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_10 , обставин, що пом`якшують покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити покарання обвинуваченому в межах санкції, передбаченої за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

З огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, відсутності негативних наслідків та матеріальної шкоди, активному сприянню в розкритті злочину, щирому каяттю, в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Враховуючи особу обвинуваченого та тяжкість вчиненного, суд вважає за необхідне встановити іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України необхідно покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Отже суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо його особи, можливе без ізоляції від суспільства, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_4 є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст. 65 КК України щодо тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання.

З врахуванням викладеного суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Даним кримінальним правопорушенням шкоди не заподіяно. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Розмір витрат, пов`язаних із залученням експерта у даному кримінальному провадженні, складає 2674,20 грн, а саме за проведення експертизи вогнепальної зброї, згідно висновку експерта № СЕ-19/109-25/6618-БЛ від 21.03.2025, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Зокрема у відповідності до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

За санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, отже за цим злочином можливо застосувати спеціальну конфіскацію.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65, 66, 75, 76, 96-1, 96-2 КК України, ст. 100, 124, 314, 349, 369-371, 374, 376, 468, 469, 472-475, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 листпада 2025, укладену між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000129, та обвинуваченогим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 2573 від 13.06.2007).

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, із випробування з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КУ України нагляд за обвинуваченим ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, та який звільнений від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави витрати за проведення експертизи вогнепальної зброї, згідно висновку експерта № СЕ-19/109-25/6618-БЛ від 21.03.2025, в сумі 2674 грн 20 коп. (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Речові докази: 3 споряджених магазини до АК, два з яких споряджені 30-ма патронами, а один-із 28 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва, калібру 5,45-мм, корпус гранати РГД-5 без запала та запал УЗРГМ, що являються частинами одного пристрою та відностяться до вибухових речови, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області конфіскувати у дохід держави шляхом подальшої передачі до Збройних Сил України.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1