ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1059/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003375, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської обл., громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.11.2016 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 04.11.2016 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

- 14.11.2018 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців з конфіскацією майна; 19.01.2024 звільнений з ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)» у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2024 близько 23 год. 16 хв. ОСОБА_7 перебував на ґанку біля вхідних дверей до будинку № 34 по вул. Анни Ахматової у м. Києві, де сидів на лавці та відпочивав. В цей час у двір вказаного будинку на автомобілі марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , заїхали особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, який перебував за кермом та ОСОБА_6 , припаркувавши його на пішохідній зоні перед входом. ОСОБА_7 , побачивши, що автомобіль припаркований у не встановленому для цього місці, встав з лавки та звернувшись до особи, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, зробив йому зауваження, після чого повернувся до лавки.

В цей час особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_6 вийшовши з автомобіля, піднялись по сходах на ґанок, де на лавці сидів ОСОБА_7 та підійшли до останнього. В подальшому особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, звернувшись до ОСОБА_7 , розпочав словесний конфлікт із ним, однак ОСОБА_7 , уникаючи конфлікту, піднявшись з лавки направився до входу в будинок.

В ході виниклого конфлікту особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження та ОСОБА_6 разом направились за ним до під`їзду будинку.

В подальшому, перебуваючи у холі під`їзду на 1-му поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, діючи у групі, без попередньої змови між собою, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання у вигляді тілесних ушкоджень, наніс п`ять цілеспрямованих ударів кулаками рук в область голови останнього, внаслідок яких ОСОБА_7 впав на підлогу.

В цей час ОСОБА_6 , діючи у групі, без попередньої змови між собою, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання у вигляді тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 цілеспрямовані удари в область голови, а саме: п`ять ударів кулаками рук, один удар коліном правої ноги, чотири удари взутою правою ногою.

Внаслідок завданих ударів особою, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді закритої травми голови: уламкового перелому нижньої стінки правої орбіти (зі зміщенням уламків); перелому латеральної стінки орбіти; вдавленого перелому передньої латеральної, медіальної стінок правої верхньощелепної пазухи (з наявністю рідини в пазусі, в комірках); уламкового перелому кісток носа, носової перетинки (зі зміщенням уламків); перелому медіальної стінки правої орбіти (з емфіземою тканин на рівні переломів).

Після спричинення тілесних ушкоджень особа, матеріали відносно якої виділено у окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_6 з місця вчинення правопорушення зникли, залишивши потерпілого ОСОБА_7 лежати на підлозі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро каявся. Пояснив, що восени 2024 року він перед комендантською годиною разом зі своїм другом ОСОБА_8 приїхав на автомобілі під будинок товариша, щоби переночувати. Потерпілий в грубуватій формі попросив прибрати нас машину, ОСОБА_9 вийшов з машини і відбулась перепалка, яка переросла в словесний конфлікт. Потерпілий зайшов до під`їзду, він, ОСОБА_10 , разом зі ОСОБА_8 зайшов за ним. Далі ОСОБА_9 наніс потерпілому удари руками у голову, від яких потерпілий не втримався на ногах та сповз по стіні, після чого він, ОСОБА_10 , наніс останньому удари удари руками та ногами у голову. Потім він зі ОСОБА_8 забрав машину і вони пішли додому до товариша. Вказав, що йому дуже соромно за цей вчинок, вибачався за скоєне.

Цивільний позов в частині відшкодування витрат на лікування визнав у повному обсязі, щодо стягнення витрат на правову допомогу та на відшкодування моральної шкоди заперечив.

За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи та цивільний позов в частині відшкодування витрат на лікування, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, вважає доведеною винність ОСОБА_6 вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, групою осіб без попередньої змови між собою, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, попросив вибачення за скоєне.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на спеціальних обліках не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив умисний злочин маючи судимість за вчинення умисного злочину.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність скоєного, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених для даного виду покарання санкцією частини статті, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім.

Враховуючи те, що в ході досудового розслідування було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 у зв`язку з ухиленням останнього від слідства і суду, з огляду на призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого залишити без зміни.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов суд приходить до наступного висновку.

Так, потерпілий - цивільний позивач, вказуючи, що злочинними діямі ОСОБА_6 та особи, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, йому спричинено шкоду на загальну суму 661 166 грн. 00 коп., просив стягнути половину суми з ОСОБА_6 , а саме в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 330583 грн., з яких 100583 грн. 00 коп. - витрати на лікування,80000 грн. 00 коп. - витрати на правничу допомогу, 150 000 грн. - моральна шкода.

При цьому, оскільки ОСОБА_6 вимоги в частині відшкодування витрат на лікування визнав у повному обсязі, цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Оцінюючи викладені в позовній заяві позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що в результаті вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілому були спричинені моральні страждання, він відчував фізичний біль та страждання, пережив емоційний стрес, оскільки дана пригода постала для потерпілого як психотравмуюча та обумовила порушення фізичної та психоемоційної сфер існування його як особистості, перешкодивши можливості активної та повноцінної життєдіяльності та викликала формування негативних психологічних переживань.

Негативні наслідки вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення відносно позивача потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію.

З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та майновий стан обвинуваченого - цивільного відповідача, суд вважає необхідним заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки належних доказів щодо оплати таких послуг до суду не подано. Сам по собі договір про надання правничої допомоги та акт наданих послуг, за відсутності чеків/квитанцій про оплату,платіжних доручень з відміткою банку або інших банківських документів, відомостей з касової книги, не підтверджує понесення витрат.

Крім того, в поданому позові не заявлялись вимоги про стягнення процесуальних витрат, до яких відносяться витрати на правову допомогу, що є самостійною підставою для відмові у позову в цій частині.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з 08 жовтня 2025 року.

Заявлений по справі потерпілим - цивільним позивачем цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 100583 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 70 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі зберігати при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва (виділені матеріали справи за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 122 КК України, ЄРДР № 0004106).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя