Справа № 686/9283/26
Провадження № 1-кс/686/3311/26
УХВАЛА

27 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вахрушеве-2, Ровеньківського району, Луганської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у кримінальному провадженні № 0000010,

встановив:

27.03.2026 року слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стала обґрунтована підозра останнього у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, уже переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, спотворити, сховати будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

ст. 2, яка передбачає, що наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, серед яких «Амфетамін» віднесено до психотропних речовин, обіг яких на території України обмежено,

ст. 7, яка передбачає, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності,

ст. 12, яка передбачає, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 9, 20 та 23 цього Закону,

ст. 25, яка передбачає, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється та ст. 27, яка передбачає, що придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря, з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення, прийняв рішення про незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропної речовини - метамфетамін, обіг якої обмежено, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Дніпро, Дніпропетровської області у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, з метою збуту, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, незаконно придбав 16 (шістнадцять) поліетиленових пакетів, із речовиною, яка містить в своєму складі психотропну речовину - метамфетамін, масою 0,43874 г, обіг якої згідно Списку № 2 Таблиці № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року обмежено та усвідомлюючи, що виявлена ним речовина є психотропною, з метою подальшого збуту, помістив вищевказані предмети до кишень власної куртки, у яку був одягнений, таким чином умисно незаконно придбав та розпочав зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою 0,43874 г, які мав умисел в подальшому незаконно збувати методом розкладання «закладок», що полягає в прихованні ним згортків із психотропною речовиною, підрізними предметами на місцевості.

Після чого за допомогою мобільних телефонів марки «Motorola», чорного кольору та мобільного телефон марки «Samsung», моделі «А16», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , які перебували у його власності, фіксувати місцезнаходження вказаних речовин, зберігати відповідні фотознімки з відзначенням точного місця знаходження «закладки» із географічними координатами на карті, для подальшого пересилання невстановленим в ході досудового розслідування особам, з метою подальшого отримання грошових коштів.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел спрямований на незаконне поводження із психотропними речовинами, ОСОБА_6 , умисно незаконно, зберігаючи при собі (в кишенях та рукавах куртки), психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 0,43874 г.,обіг якої обмежено, використовуючи власний транспортний засіб марки «Fіаt» моделі «Тіpо» сірого кольору, умисно незаконно перевіз її з м. Дніпро, Дніпропетровської області до будинку № 3, що по вул. Індустріальна у м. Городок Хмельницької області де близько 23:00 год, 26.03.2026 був зупинений працівниками СРПП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, для перевірки документів.

В подальшому, 26 березня 2026 року, в період часу з 01 год. 05 хв. до 03 год. 14 хв. в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Городоцька ОТГ, м. Городок, вул. Індустріальна, 3, працівниками поліції виявлено та вилучено 16 (шістнадцять) поліетиленових пакетів, із кристалічною речовиною, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою 0,43874 г, які ОСОБА_6 умисно, незаконно, з корисливим мотивом, з метою збуту придбав та зберігав при собі до моменту виявлення та затримання працівниками поліції.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Амфетамін»,(Таблиця 2 Список № 2), віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Відповідно до Таблиці 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 1 серпня 2000 року, маса 0,43874 г психотропної речовини метамфетамін становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, зазначених у Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України01.08.2000 № 188.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

26.03.2026 ОСОБА_6 затримано слідчим в порядку ст.208 КПК України одразу після вчинення кримінального правопорушення.

Також, 26.03.2026 в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (злочину) підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:

- повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.03.2026;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 26.03.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.03.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.03.2026;

- протоколом огляду предмета від 26.03.2026;

- висновком експерта № СЕ-19/123-26/4798-НЗПРАП;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від 4 до 8 років.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки слідчим та прокурором не наведено обставин, які б давали суду беззаперечні підстави вважати, що ОСОБА_6 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваним винною не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має засоби для існування, військовослужбовець, раніше не судимий, та клопотання не містить будь-яких обґрунтувань підстав вважати, що підозрюваний має намір вчиняти злочини, з посиланням на відповідні докази та реальність таких обстави.

А відтак, приходжу до висновку про недоведеність стороною обвинувачення ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У п.26-28 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» N 38717/04 від 14.10.2010, суд наголосив, що ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Враховуючи доведений стороною обвинувачення ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, усі, визначенні ст. 178 КПК України, на даному етапі досудового розслідування потребує належного дослідження та перевірки існуючими засобами доказування, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливість виходу підозрюваного з місця проживання та відповідно, мінімізує можливі контакти із свідками та повною мірою запобігає ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурором та слідчим не надано слідчому судді достатніх об`єктивних даних, які б вказували, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, не зможе запобігти доведеному під час судового розгляду ризику незаконного впливу на свідків.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначені ст.194 КПК України обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою;

- не залишати цілодобово місце свого постійного проживання;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з залу суду негайно.

Ухвала діє по 20 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя