УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року

м. Київ

справа № 643/772/26

провадження № 51 - 1083 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргупредставника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 березня 2026 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2026 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0006066 від 07 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи

з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостийпідпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував,

що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ

до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення.

Відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду

в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку

не підлягають.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана

на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З матеріалів провадження вбачається, що представник заявника ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в касаційній скарзі оскаржує ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 березня 2026 року, якою за результатами розгляду його апеляційної скарги залишено без зміни вказану ухвалу слідчого судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню

в касаційному порядку.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2026 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 березня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3