Справа №: 630/632/26 Провадження № 1-кс/630/255/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області, скаргу ОСОБА_3 на постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження,

встановив:

До Люботинського міського суду Харківської області 10.05.2026 поштою заявниця направила дану скаргу, у якій заявниця зазначає, що 26.04.2025 слідчим СВ відділення поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000215 від 26.04.2025 за ч.4 ст.190 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 скаргу підтримала та зазначила, що у квітні 2025 року їй телефонували невідомі особи та намагалися отримати від неї дані для незаконного доступу до її банківської карти, після чого вона зателефонувала до контактного центру «Ощадбанку», щоб убезпечити власні кошти, після чого її рахунок банк заблокував у цілях безпеки і розблокував за її зверненням 07.05.2025. Заявниця з цього приводу звернулася до поліції та надавала слідчому виписку з свого банківського рахунку про те, що гроші перейшли на рахунок «мобільні заощадження» 14.04.2025, а потім, під час допиту у якості потерпілої надала виписку про те, що гроші 07.05.2025 повернуті на її основний рахунок. ОСОБА_3 вважала, що слідчий сфальшував постанову про закриття кримінального провадження, оскільки він ухвалив цю постанову у дату внесення відомостей до ЄРДР: 26.04.2025, і вона не розуміє, чому слідчий, закривши провадження 26.04.2025, допитував її у якості потерпілої 11.05.2025. Також, ОСОБА_3 вважає, що слідчий здійснював на неї тиск, оскільки умовив її написати заяву, що трапився збій у банківській системі.

На запитання головуючого, ОСОБА_3 зазначила, що грошові кошти з її банківського рахунку на рахунок інших фізичних або юридичних осіб не переводилися, а, як вона розуміє, лише були заблоковані банком на певний термін в цілях безпеки за її дзвінком до сервісної служби банку. У подальшому, за її зверненням, банк відновив їй доступ до грошових коштів. Гроші вона не втрачала, але була обмежена протягом певного часу у користуванні своїми грошима. Вважала, що слідчий мав провести хоч якесь розслідування за її заявою, можливо, повинен був встановити осіб, які намагалися заволодіти її коштами. Чому вона написала слідчому заяву, що не має ні до кого претензій, вона не розуміє і вважає, що це було внаслідок вмовляння її слідчим.

Слідчий надіслав до суду копії матеріалів кримінального провадження №0000215.

Вислухавши потерпілу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

26.04.2025 слідчим вп 2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 до ЄРДР за номером 0000215 було внесено відомості за ч.4 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_3 із зазначенням короткого викладу обставин: 14.04.2025 невстановлена особа, шляхом зловживання довірою та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_3 , чим завдала матеріальну шкоду 1500 доларів США.

Разом із заявою про злочин, датованою 17.04.2025, ОСОБА_3 надала до органу поліції виписку по власному картковому рахунку з АТ «Ощадбанк», де наявна транзакція 14.04.2025 о 10.35 год «переказ коштів на рахунок Мобільні заощадження через Контакт-центр» на суму 1588 доларів США.

10 травня 2025 року слідчий ОСОБА_4 здійснив допит ОСОБА_3 у якості потерпілої, під час якого вона пояснила, що 14.04.2025 з її поточного рахунку були списані грошові кошти у розмірі 1500 доларів США і вона одразу набрала на телефоні номер гарячої лінії Ощадбанку, де їй повідомили, що гроші списані внаслідок збою банківської системи та вони повернуться на рахунок через кілька днів. 07.05.2025 на її рахунок повернулися її гроші 1500 доларів США. При цьому просила перевірку за її заявою припинити та претензій ні до кого не має.

Разом із протоколом допиту наявна виписка по власному картковому рахунку ОСОБА_3 з АТ «Ощадбанк», сформована 09.05.2025, де наявна транзакція «переказ на рахунок» 07.05.2025 1500 доларів США та дебет по рахунку на цю дату 1588 доларів США.

Після протоколу допиту потерпілої, у кримінальному провадженні наявна рукописна заява ОСОБА_3 до слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із поверненням грошових коштів на її банківський рахунок, та вказівкою що така подія сталася через збій банківської системи.

Слідчий вп 2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , допитавши потерпілу та отримавши від неї заяву про закриття кримінального провадження, ухвалив постанову про закриття кримінального провадження №0000215 від 26.04.2025 за ч.4 ст.190 КК України у зв`язку із встановленою відсутністю кримінального правопорушення. На обгрунтування даної постанови, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 надала заяву де просила не проводити подальше розслідування, оскільки грошові кошти на її рахунок повернуті і подія сталася через збій банківської системи. Шкода потерпілій не завдана, отже відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, для якої обов`язковою ознакою є наявність матеріальної шкоди.

Дана постанова про закриття кримінального провадження датована 26.04.2025.

З приводу дати ухвалення оскаржуваної постанови слідчий суддя встановив наступне.

Слідчий 20.05.2026 подав до суду письмові пояснення про те, що дата постанови про закриття кримінального провадження вказана із помилкою як «26.04.2025», у той час, як вірною датою є 30.05.2025, що підтверджується витягом з ЄРДР, згідно якого дане кримінальне провадження закрито саме 30.05.2025.

За цих обставин, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_3 про те, що слідчий сфальшував постанову, та закрив кримінальне провадження у день його відкриття: 26.04.2025.

Дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити у зв`язку із наступним.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

За положеннями ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частина 4 ст.190 КК України передбачає кримінальну відповідальність у разі вчинення шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою) у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Статтею 284 КПК України визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Частиною 5 ст. 110 КПК України встановлено вимоги до оформлення постанови слідчого так постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий дійшов вірного висновку про відсутність матеріальної шкоди, спричиненої . У кримінальному провадженні наявні виписки з банківського рахунку ОСОБА_3 , які є первинними документами бухгалтерського обліку та з яких вбачається, що грошові кошти ОСОБА_3 не переводилися на банківські рахунки будь-яких інших фізичних або юридичних осіб. З виписок вбачається, що грошові кошти АТ «Ощадбанк», перевів 14.04.2025 на рахунок «Мобільні заощадження» через контакт-центр, та у подальшому 07.05.2025 перевів ці кошти на основний рахунок.

Такі обставини узгоджуються із отриманими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_3 про те, що у квітні 2025 року їй телефонували невідомі особи та намагалися отримати від неї дані для незаконного доступу до її банківської карти, після чого вона зателефонувала до контактного центру «Ощадбанку», щоб убезпечити власні кошти, після чого її рахунок банк заблокував у цілях безпеки і розблокував за її зверненням 07.05.2025.

Також у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила, що грошові кошти з її банківського рахунку на рахунок інших фізичних або юридичних осіб не переводилися, а лише були заблоковані банком в цілях безпеки.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 переконалася у тому, що її грошові кошти з її рахунку нікому іншому не переводилися вже після відкриття кримінального провадження.

ОСОБА_3 не надано доказів, які б свідчили, що слідчий вчиняв на неї протиправний тиск для закриття кримінального провадження шляхом вмовляння написати заяву про закриття кримінального провадження.

Наявність у матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, може свідчити про те, що на момент написання заяви слідчому, ОСОБА_3 була впевнена у необхідності закрити кримінальне провадження і змінила свою думку вже після закриття кримінального провадження.

Ухвалена слідчим постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам частини 5 ст.110 КПК України.

Також, слідчим додержано вимоги 38 КПК України щодо забезпечення необхідної у даному випадку ефективності досудового розслідування. Усі необхідні та достатні для прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження надала сама ОСОБА_3 .

Тому, слідчий суддя вважає, що на підстав отриманих під час досудового розслідування доказів та пояснень потерпілої, слідчий дійшов вірного висновку про те, що матеріальна шкода їй спричинена не була, отже відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що є підставою для закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю події злочину.

Керуючись ст. ст. 26, 284, 110, 303, 303-307, 309, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1