Провадження № 1-кс/638/649/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001398 від 22 листопада 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 367 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні осіб похилого віку не має, не є особою з інвалідністю, у званні молодшого сержанта, перебуваючого на посаді: командира 3 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону частини НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, РНОКПП НОМЕР_2 ,-

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.07.2025 № 210 призначений на посаду командира 3 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2, 9, 11, 16, 216-220 Статуту внутрішньої служб Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Проте в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальні правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Так, в середині липня 2025 року, більш точного часу не встановлено, потерпілий військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 Збройних сил України ОСОБА_8 , будучи на бойовій позиції, через командира частини, попрохав свого побратима ОСОБА_4 , взяти його заробітну картку АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 , яка перебувала на зберіганні у його знайомої ОСОБА_9 , повідомивши при цьому пін-код до картки, для розрахунку за придбання необхідних продуктів та речей потерпілому, які потрібно було передати останньому на бойову позицію, на що ОСОБА_4 погодився.

У подальшому, наприкінці серпня 2025 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_4 , виконуючи вказане прохання потерпілого, зустрівся з ОСОБА_9 та взяв у неї належну ОСОБА_8 банківську картку АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 , які видаються банківськими установами та згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційними документами.

В цей час у ОСОБА_4 , достовірно знав про те, що на банківській карті маються грошові кошти, виник умисел на їх заволодіння, при цьому достовірно усвідомлюючи, що на рахунку зазначеної картки знаходяться грошові кошти, якими він матиме можливість розпоряджатися.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння банківською картою, шляхом шахрайства для подальшого зняття з неї грошових коштів, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій особі та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, привласнив належну ОСОБА_8 банківську картку АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 .

Після вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та привласненою банківською картою скористався на розпорядився на власний розсуд, а саме залишивши вказані документи у своєму володінні.

Продовжуючи злочину діяльність ОСОБА_4 впевнившись, що 22 серпня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 70 000 грн., з назвою операцій: «одноразова винагорода за липень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та у період з 23 серпня 2025 року по 30 серпня 2025 року, перебуваючи у м. Ізюм Харківської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 30 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 10 692 грн. 54 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 40 692 грн. 54 коп.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 22 серпня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 75 000 грн., з назвою операцій: «додаткова винагорода (основана) за липень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та у період з 30 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Харкові, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах та магазинах на суму 146 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 16 473 грн. 50 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 162 473 грн. 50 коп.

ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 12 вересня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 18 491 грн. 78 коп., з назвою операцій: «грошове забезпечення», скористався грошовими коштами потерпілого та у період з 13 вересня 2025 року по 19 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 20 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 1 192 грн. 71 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 21 192 грн. 71 коп.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 23 вересня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 75 000 грн., з назвою операцій: «додаткова винагорода (основана) за серпень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та 23 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 40 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 18 714 грн. 50 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 58 714 грн. 50 коп.

ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 23 вересня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 70 000 грн., з назвою операцій: «винагорода за серпень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та 24 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 37 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 13 525 грн. 00 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 50 525 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 25 вересня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 24 505 грн., 96 коп., з назвою операцій: «матеріальна допомога», скористався грошовими коштами потерпілого та у період часу з 25 вересня 2025 року по 28 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 31 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 25 004 грн. 00 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 56 004 грн. 00 коп.

ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 22 жовтня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 70 000 грн., 00 коп., з назвою операцій: «винагорода за вересень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та 25 жовтня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 22 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 3 486 грн. 56 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 25 486 грн. 56 коп.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 22 жовтня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 75 000 грн. 00 коп., з назвою операцій: «винагорода (основна) за вересень 2025 року», скористався грошовими коштами потерпілого та 26 жовтня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 40 000 грн. та оплату в магазинах за товар для власних потреб на суму 27 897 грн. 32 коп., тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 67 897 грн. 32 коп.

ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 22 жовтня 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 19 682 грн. 87 коп., з назвою операцій: «повернення надмірно стягнутих котів», скористався грошовими коштами потерпілого та 27 жовтня 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 18 000 грн. тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 діючи повторно, впевнившись, що 14 листопада 2025 року на заробітну банківську картку потерпілого АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_3 зарахувались кошти від в/ч НОМЕР_1 , у сумі 20 097 грн. 68 коп., з назвою операцій: «грошове забезпечення», скористався грошовими коштами потерпілого та 14 листопада 2025 року, перебуваючи у м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, у різний час доби, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, в умовах воєнного стану, здійснив зняття готівки у банкоматах на суму 20 000 грн. тим самим таємно викрав грошові кошти потерпілого після чого розпорядився ними на власний розсуд та спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України.

19.02.2026 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчиненене з корисливих мотивів. Крім того, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненна повторно, в умовах воєнного стану.

Також слідчий зазначає, що метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 відносно задоволення клопотання не заперечував.

Вивчивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, вислухавши думку сторін, слідчий суддя, дійшов наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001398 від 22 листопада 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

19 лютого 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.11.2025, протокол допиту потерпілого від 23.11.2025, випискою за картковим рахунком ОСОБА_8 за період з 30.06.2025 по 22.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол допиту потерпілого від 09.01.2026, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.12.2025, описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду від 24.12.2025. протоголом огляду речей (документів) від 09.01.2026, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 25.11.2025, протоколом огляду речей (документів) від 09.01.2026, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 09.01.2026, протоколом огляду речей (документів) від 09.01.2026, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.01.2026, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.01.2026, протоколом огляду речей (документів) від 26.01.2026, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2026, описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді/суду, протоколом огляду речей (документів) від 27.01.2026, протоколом огляду речей (документів) від 27.01.2026, протоколом огляду речей (документів) від 27.01.2026, протоколом огляду речей (документів) від 28.01.2026, протокол допиту підозрюваного від 19.02.2026, іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами як окремо так і в їх сукупності.

Так, вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної, який має середньо-спеціальну освіту, є військовослужбовцем ЗСУ, займає посаду командира 3 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону частини НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, проте стосовно, якого відките кримінальне провадження Першим слідчим відділом тероторіального управління ДБР за ч. 4 ст. 408 КК України.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Проаналізувавши всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що існує ризик переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування з урахуванням тяжкості обвинувачення та особистої ситуації ОСОБА_4 , оскільки Першим слідчим відділом тероторіального управління ДБР стосовно підозрювано відкрите кримінальне провадження за ч. 4 ст. 408 КК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок виключних обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Водночас слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо можливості вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, ураховуючи його попередню поведінку.

Проаналізувавши приведені доводи та надані докази, слідчий суддя вважає, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а прокурор при розгляді клопотання в обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України довели суду наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Статтею 177 КПК України закріплено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, слідчий суддя прийшов до висновку, що наразі існують ризики, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду; ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні; ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК Кодексу.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; відсутність судимостей у підозрюваного; наявність іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, дійшов висновку що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 176-179, 184, 194 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001398 від 22 листопада 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.04.2026 року включно, такі обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, де він проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду за виключенням випадків, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження військової служби;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 поза межами проведення слідчих, процесуальних дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що відповідно до частини 2 статті 179 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа знаходитиметься в провадженні суду на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1