Справа № 548/2164/24
Провадження №1-кп/548/81/26
У Х В А Л А

(повний текст)

17.02.2026 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження №0000165 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 240, частиною першою статті 241, частиною першою статті 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2024 року до Хорольського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000165 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 240 КК України, частиною першою статті 241 КК України, частиною першою статті 382 КК України.

До початку судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за частиною першою статті 240 КК України та частиною першою статті 241 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України на підставі пункту першого частини другої статті 284 КПК України. Клопотання мотивує тим, що 07.07.2021 було виявлено допущене ОСОБА_4 забруднення атмосферного повітря шкідливими для довкілля речовинами внаслідок порушення спеціальних правил, яке створило небезпеку для довкілля, та за що передачена кримінальна відповідальність за частиною першою статті 241 КК України. Окрім того, досудовим слідством було встановлено, що у серпні 2022 року ОСОБА_4 було вчинено незаконне видобування корисних копалин (піску) місцевого значення у значному розмірі, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 240 КК України. Відповідно до статті 12 КК України, злочини передбачені частиною першою статті 240 КК України, частиною першою статті 241 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів. Станом на день розгляду справи судом, трирічний строк притягнення особи до відповідальності за вчинені злочини сплив. Обвинувачений ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду не переховувався, належно виконував процесуальні обов`язки. На підставі вищевикладеного просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строкі давності притянення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі пункту першого частини другої статті 284 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримали своє клопотання та просили його задоволити. У питанні щодо цивільного позову вказали про доцільність залишення його без розгляду та ініціювання в порядку цивільного судочинства.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання не заперечувала. Щодо цивільного позову зазначила про необхідність його подальшого розгляду в межах кримінального провадження.

Представник потерпілого - ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечував. У питанні щодо цивільного позову залишив на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених частиною першою статті 49 та статті 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частина друга статті 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до судової практики Верховний Суд неодноразово роз`яснював у своїх постановах, що стаття 49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе з одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09 лютого 2021 року у справі № 753/5553/18, постанова від 31 травня 2018 року у справі № 520/6591/15-к, постанова від 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17, постанова від 13 листопада 2018 у справі № 219/11564/16-к, постанова від 20 березня 2018 року № 463/5277/16-к).

Згідно з обвинувальним актом у 2015 році (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, розпочав господарську діяльність з розведення свиней, облаштувавши комплекс нежитлових будівель для господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі під час здійснення господарської діяльності за вищевказаною адресою ОСОБА_4 внаслідок необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог статті 11 Закону України

«Про охорону атмосферного повітря», статті 17 Закону України «Про управління відходами», статті 55 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», порушуючи вимоги Закону України«Про ветеринарну медицину», шляхом неналежного утримання тварин та зберігання і оброблення відходів їх життєдіяльності, допустив викиди забруднюючих речовин «азоту діоксиду» та «аміаку» в атмосферне повітря, яківіднесені до 3 та 4 класу небезпеки, вміст яких перевищує встановлену максимальну разову гранично допустиму концентрацію та які відносяться до забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню.

Так, відповідно до протоколу № 1-8 дослідження повітря населених місць від 07.07.2021, складеного Хорольським відокремленим підрозділом ДУ «Полтавський ОЦКПХ МОЗ України» зафіксовано концентрацію діоксиду азоту 0,473 мг/м3 при гранично допустимій 0,2 мг/м3, а аміаку 0,486 мг/м3 при гранично допустимій 0,2 мг/м3.

Згідно із висновком комісійної судової інженерно-екологічної експертизи № 38836/1686 від 07.11.2023 внаслідок викиду забруднюючих речовин

«азоту діоксиду» та «аміаку» в атмосферне повітря, виявлених 06.07.2021 під час проведення обшуку за адресою: Полтавська область, Лубенський район, Хорольська територіальна громада, с. Штомпелівка, вул. Тиха, 9, вміст яких перевищує встановлену максимальну разову гранично допустиму концентрацію, створена небезпека для довкілля, яка може полягати у підвищеному хімічному навантаженні на навколишнє природне середовище через накопичення вищевказаних забруднюючих речовин в атмосферному повітрі, а також виникнення негативних змін в атмосферному повітрі, а саме створення парникового ефекту, фотохімічного смогу, кислотних дощів.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 241 КК України, а саме забруднення атмосферного повітря шкідливими для довкілля речовинами внаслідок порушення спеціальних правил, яке створило небезпеку для довкілля.

Крім цього, у серпні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконне видобування піску на земельній ділянці комунальної власності без кадастрового номеру, що розташована поблизу с. Вишняки Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, з корисливою мотивом та з метою подальшої реалізації.

ОСОБА_4 в період часу з серпня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) до 08.09.2022 у період дії Положення про надання гірничих відводів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995, тобто до набрання чинності змін до Положення про порядок надання гірничих відводів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 09.01.2024, яким скасовано обов`язок одержання гірничого відводу для розробки родових корисних копалин відкритим способом, зокрема, кар`єрами, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, достовірно знаючи про відсутність у нього спеціального дозволу на користування надрами та гірничого відводу, організував видобування піску, який відповідно до висновку додаткової судової ґрунтознавчої експертизи № 6869/24-34 від 29.07.2024 входить до переліку корисних копалин місцевого значення, шляхом залучення до виконання робіт наявної у нього техніки для видобування та перевезення сировини, а також осіб, необізнаних у злочинних намірах останнього.

Так, у вищевказаний період часу ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, доступ до навантажувача (екскаватора) марки Т-156Б, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечивши останнього ключами та паливом, і надав вказівку здійснювати видобування піску на території земельної ділянки комунальної власності без кадастрового номеру, що розташована поблизу с. Вишняки Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області та навантажувати видобутий пісок до кузову вантажних автомобілів для вивезення. Водночас, ОСОБА_4 надав у користування ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, вантажний самоскид марки ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_2 , надавши вказівку здійснювати перевезення піску з території кар`єру поблизу с. Вишняки Хорольської територіальної громади до території виробничої бази за адресою: АДРЕСА_2 та на територію за адресою: АДРЕСА_2 , для відвантаження.

08.09.2022 в ході огляду місця події за адресою: с. Вишняки Лубенського району Полтавської області зафіксовано місце розташування незаконного кар`єру (котловану) з ознаками незаконного видобутку корисних копалин, навантажувач (екскаватор) марки Т-156Б, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 сільськогосподарському виробничому кооперативу «Перемога» та який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , та вантажний самоскид марки ЗИЛ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , належний відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_9 , кузов якого був заповнений піском.

ОСОБА_4 в період часу з серпня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) до 08.09.2022, в порушення вимог статтей 17, 19 Кодексу України Про надра, ч. 3 ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про надання гірничих відводів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995, без наявності спеціального дозволу на користування надрами та гірничого відводу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне видобування корисних копалин, з корисливим мотивом, з метою подальшої реалізації, на території земельної ділянки комунальної власності без кадастрового номеру, що розташована поблизу с. Вишняки Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області видобув пісок, який відноситься до корисних копалин місцевого значення, об`ємом 81,76 м3, заподіявши збитки Хорольській міській раді в розмірі 89 281,92 грн.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі.

Відповідно до положень статті 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 240 та частиною першою статті 241 КК України, які інкриміновано ОСОБА_4 є нетяжкими злочинами, за які передбачено покарання, що караються штрафом від однієї тисячі восьмисот до трьох тисяч шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на той самий строк або без такого.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 закінчився трирічний строк давності, передбачений пунктом 2 частини першої статті 49 КК України, щодо обох зазначених кримінальних правопорушень.

Згідно із частинами другою та третьою статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами другою та третьою статті 49 КК України.

Положення статті 49 КК України передбачають, що звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу у разі вчинення нею кримінального правопорушення.

Водночас, як зазначено у частині першій статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З огляду на викладене, така умова для звільнення особи від кримінальної відповідальності, як вчинення особою кримінального правопорушення, передбачена статтею 49 КК України, обмежується лише фактом притягнення особи до кримінальної відповідальності та її згодою на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав. Більш широке тлумачення зазначеної норми, зокрема, доведення факту вчинення кримінального правопорушення вочевидь буде становити порушення презумпції невинуватості.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к зауважив, що невизнання підозрюваним (обвинуваченим) вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності та за умови роз`яснення суті підозри (обвинувачення), підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Відтак, при закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи судом не вирішується.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (частина восьма статті 284 КПК України).

Дотримання умов, передбачених частинами першою - третьою статті 49 КК України є безумовною підставою і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним. Аналогічна позиція висвітлена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 листопада 2022 року за № 734/3220/17.

Враховуючи вищенаведене, переконавшись, що ОСОБА_4 правильно розуміє суть обвинувачення за частиною першою статті 241 та частиною першою статті 240 КК України, перевіривши обґрунтованість заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення останнього з огляду на те, що кримінальні правопорушення, за якими він обвинувачується є нетяжкими злочинами, за які передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні статті 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити від кримінальної відповідальності на підставі частини першої статті 49 КК України, закривши щодо нього кримінальне провадження в цій частині.

Щодо заявленого прокурором Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_10 в особі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням передбаченим частиною першою статті 240 КК України, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема статтею 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалено лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження вказаними вище положеннями КПК України, не передбачено.

Враховуючи системний аналіз зазначених положень КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді. У випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

У зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений цивільний позов прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_10 в особі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду, що за змістом частини сьомої статті 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Щодо вирішення питання розподілу процесуальних витрат відповідно до статті 124 КПК України, слід зазначити наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 11 вересня 2022 року у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статі 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язанні зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави.

Отже, процесуальні витрати у кримінальному провадженню, зокрема витрати на залучення експертів у сумі 50554 (п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 16 копійок, слід віднести за рахунок держави.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 44, 49 КК України, статтями 100, 128, 284-288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за частиною першою статті 240 КК України та частиною першою статті 241 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 240 КК України та частиною першою статті 241 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 240 КК України та частиною першою статті 241 КК України, закрити на підставі пункту першого частини другої статті 284 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 50554 (п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 16 копійок віднести за рахунок держави.

Цивільний позов прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_10 в особі Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Роз`яснити прокурору, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: автомобіль марки ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , навантажувач (екскаватор) марки Т-156Б, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний СВК «Перемога», яким фактично користується ОСОБА_4 , які на підставі ухвали Хорольського районного суду Полтавської області справа №548/1483/22 провадження №1-кс/548/391/22 від 12.09.2022 передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , після набрання ухвалою законної сили, залишити останньому у користуванні, скасувавши схоронну розписку;

7790 кг піску, яку залишено на зберігання на території автопарку за адресою м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 116, Лубенського району, Полтавської області, 108450 кг речовини зовні схожої на пісок, яку залишено на зберігання на території Хорольського агропромислового фахового коледжу за адресою м. Хорол, вул. Небесної Сотні, 73, Лубенського району, Полтавської області, після набрання ухвалою законної сили, повернути власнику, скасувавши арешт майна;

10 зразків піску, 44 зразки з речовиною зовні схожою на пісок, які залишено на зберігання у кімнаті речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Незалежності, 80, м. Хорол, Лубенського району, Полтавської області, після набрання ухвалою законної сили, знищити;

речовину, зовні схожу на пісок, яка знаходиться в насипі на асфальтному покритті довжиною 24,4 м, шириною 14,0 м та висотою 1 м, яку залишено на зберігання на території колишнього агропромислового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , після набрання ухвалою законної сили, залишити власнику;

10 зразків з речовиною зовні схожою на пісок, 3 зразки з речовиною зовні схожою на пісок, які залишено на зберігання у кімнаті речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Незалежності, 80 м. Хорол, Лубенського району, Полтавської області, після набрання ухвалою законної сили, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18.02.2026.

Головуючий ОСОБА_1