ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/881/26 Справа № 185/3441/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0001525 від 04 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання: - ч. 2 ст. 307 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; - ч. 3 ст. 307 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; - ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; - за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України ухвалено застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувано у власність держави як засоби, які одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та призначались для матеріального забезпечення кримінального правопорушення та знаряддя вчиненого кримінального правопорушення:

- грошові кошти у розмірі 400 грн., грошові кошти у розмірі 246 000,00 грн., 1400 дол США, грошові кошти у розмірі 3 400 рос руб.

- мобільний телефон «Xiaomi Redmi» моделі 10А без іmеі, з сім картою мобільного телефону НОМЕР_1 , мобільний телефон «Xiaomi Redmi» моделі 9А без сім карти imei1 НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , мобільний телефон «Shark» моделі 8 imei1 НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 , з сім картами мобільного телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільний телефон, марки «Росо F3», чорного кольору, іmеі НОМЕР_8 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_9 та «Київстар» № НОМЕР_10 , мобільний телефон, марки «Росо», чорного кольору (вимкнений), мобільний телефон, марки «Sigma X-Style 14 mini Black» (з коробкою), imei: НОМЕР_11 з сім-картами: НОМЕР_12 , НОМЕР_13

- вакуматор «Ryhhy 00023447 з коробкою

- ваги малі, сріблястого кольору

- ваги великі, білого кольору

- технічний паспорт на автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з., НОМЕР_14 , сірого кольору на ім`я ОСОБА_6 ,

- автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_14 , сірого кольору.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон «Xiaomi Redmi» моделі 10А без іmеі, з сім-картою мобільного телефону НОМЕР_1 , мобільний телефон «Xiaomi Redmi» моделі 9А без сім карти imei1 НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , мобільний телефон «Shark» моделі 8 imei1 НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 , з сім-картами мобільного телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , грошові кошти в сумі 570 гривень, а саме: купюри 200 гривень у кількості 2 штук В4441490, ЄА8831389, купюра 100 гривень у кількості 1 штука АВ8622105, купюра 50 гривень у кількості 1 штука ЄА9241870, купюра 20 гривень у кількості 1 штука, ЄИ0506623, технічний паспорт на автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_14 сірого кольору на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_14 сірого кольору, - залишити до виконання вироку в частині конфіскації майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон, марки «Росо F3», чорного кольору, іmеі НОМЕР_8 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_15 та «Київстар» № НОМЕР_10 , мобільний телефон, марки «Росо», чорного кольору (вимкнений), мобільний телефон, марки «Sigma X-Style 14 mini Black» (з коробкою), imei: НОМЕР_11 з сім-картами: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 ; вакуматор «Ryhhy 00023447 з коробкою, ваги малі, сріблястого кольору, ваги великі, білого кольору, системний блок, чорного кольору, ноутбук «Lenovo», чорного кольору з зарядним пристроєм, грошові кошти купюрами номіналом по 500 грн. у кількості 308 од., номіналом по 1000 грн. в кількості 246 од., номіналом по 100 дол. США в кількості 14 од., номіналом по 1000 руб в кількості 2 од., номіналом по 500 руб. в кількості 2 од, номіналом по 100 руб в кількості 4 од., - залишити до виконання вироку в частині конфіскації майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_9 просить призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років без конфіскації всього належного їй майна та звільнити від сплати процесуальних витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскаржує арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025, а саме шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування її майном, а саме технічний паспорт на автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з., НОМЕР_14 , сірого кольору на ім`я ОСОБА_6 , - автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_14 , сірого кольору, системний блок, чорного кольору, ноутбук «Lenovo», чорного кольору з зарядним пристроєм, грошові кошти, купюрами номіналом по 500 гривень, у кількості - 308, грошові кошти, купюрами номіналом по 1000 гривень, в кількості - 246, грошові кошти, купюрами номіналом по 100 дол. США, в кількості - 14 одиниць.

Вважає, що зазначені речі не є доказами злочину, грошові кошти належать її дітям, більша частина з них отримана нею у спадок. Вважає не доведеним, що майно одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, у зв`язку з чим, з посиланням на ст. 98, 170 КПК просить задовольнити апеляційну скаргу.

Обвинувачена просить на підставі ст. 69-1 КК призначити покарання, яке не перевищує дві третини максимального покарання, а саме вісім років позбавлення волі без конфіскації майна. Зазначає, що при обранні розміру покарання суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що нею повністю визнано вину у вчиненні кримінального правопорушення, вона активно сприяла досудовому розслідуванню та розгляду справи та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з цим, вважає покладені на неї процесуальні витрати у розмірі 594 139,35 гривень необґрунтованими у зв`язку з не можливістю відшкодувати вказані витрати.

15.01.2025 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_10 , в якій він просить апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Вважає вирок суду законним, вмотивованим та обґрунтованим, оскільки, під час його ухвалення судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою.

На думку прокурора, при вирішенні питання щодо конфіскації всього належного ОСОБА_6 майна, а також спеціальної конфіскації, передбаченої ст.ст. 96-1, 96-2 КК судом дотримано вимоги чинного законодавства.

Судом першої інстанції вірно встановлено саме корисливий мотив вчинення ОСОБА_6 тяжких та особливо тяжких злочинів, остання у своїх показах, наданих суду, також підтвердила, що займалася незаконною діяльністю, пов`язаною з розповсюдженням особливо небезпечних психотропних речовин, з метою отримання прибутку не будучи працевлаштованою, не маючи офіційного та легального джерела прибутку регулярно отримувала за результатами виконаної роботи прибутки, шляхом перерахування на її банківські картки значних сум грошових коштів невстановленою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, які ОСОБА_6 в подальшому знімала через банкомати та зберігала за місцем мешкання.

На думку прокурора судом вірно вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки грошові кошти, виявлені та вилучені під час проведення обшуку 09.01.2025 за місцем мешкання ОСОБА_6 , одержані останньою внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу особливо небезпечних психотропних речовин та є доходами від них, автомобіль марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_16 сірого кольору з технічним паспортом на ім`я ОСОБА_6 , використовувався нею як засіб вчинення злочинів, оскільки остання на ньому перевозила психотропні речовини в особливо великих розмірах. Системний блок чорного кольору, ноутбук марки «LENOVO» чорного кольору із зарядним пристроєм мають бути конфісковані в дохід держави, оскільки ОСОБА_6 на протязі тривалого часу вчиняла тяжкі та особливо тяжкі злочини саме з корисливих мотивів.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній просила їх задовольнити, вирок суду скасувати, пом`якшити призначене покарання без застосування спеціальної конфіскації майна та процесуальних витрат.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, її доводи вважав безпідставними, а вирок суду законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив залишити його без змін.

Захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої, просив її задовольнити на зазначених у ній підставах.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація її дій в апеляційній скарзі обвинуваченої не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо невідповідності призначеного покарання даним про її особу та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок його суворості, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухвалений у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином та мотивував прийняте рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Наведені положення закону кореспондуються з вимогами ч. 2, 3 ст. 65 КК, відповідно до яких, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, окрім зазначеного, враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. 66 - 67 КК.

Як встановлено апеляційним судом, вказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд першої інстанції належним чином виконав вищевказані положення закону України про кримінальну відповідальність та врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченої, яка раніше судима, свою вину визнала, наявності пом`якшуваних та відсутності обтяжуючих її покарання обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого.

До обставин, що пом`якшують покарання місцевий суд правильно відніс щире каяття особи. Обставини, які обтяжують покарання у справі відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправити обвинувачену та запобігти її злочинній діяльності неможливо без його ізоляції від суспільства.

Щодо незастосування до обвинуваченої положень ст. 69-1 КК, якими встанолено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, підстава застосування ч. 1 ст. 69-1 КК складається із сукупності таких чинників (елементів підстави), як: наявність обставин, що пом`якшують покарання, які передбачені у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК; відсутність зазначених у ч. 1 ст. 67 КК обставин, які обтяжують покарання; в) визнання обвинуваченим своєї вини.

Крім того, в ч. 3 ст. 65 КК встановлено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Отже, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу на підставі ч. 1 ст. 69-1 КК, законом України про кримінальну відповідальність не передбачено і прямо суперечить загальним засадам призначення покарання.

Особливості конструкції цілої низки санкцій, серед яких і визначена в ч. 3 ст. 307 КК, де передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, де дві третини від максимального розміру покарання є нижчим від мінімальної його межі, встановленої в санкції, унеможливлюють призначення на підставі ч. 1 ст. 69-1 КК більш м`якого покарання, ніж встановлено в законі.

Апеляційний суд враховує правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду по справі №214/2983/24 (провадження № 51-2289 км 25), в якій зазначено, що колегія суддів ККС вважає обґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій щодо незастосування положень ч. 1 ст. 69-1 КК в цьому провадженні і вбачає підґрунтя для передачі провадження на розгляд ВП ВС для відступу від висновків Верховного Суду України в постанові від 14 квітня 2016 року в справі № 5-23 кс.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для конфіскації належного ОСОБА_6 майна, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Ст. 96-1 КК передбачена спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що що обвинувачена інкриміновані їй злочини за допомогою мобільного телефону «Xiaomi Redmi» моделі 10А без іmеі, з сім картою мобільного телефону НОМЕР_1 , мобільного телефону «Xiaomi Redmi» моделі 9А без сім карти imei1 НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 , мобільного телефону «Shark» моделі 8 imei1 НОМЕР_4 , imei НОМЕР_5 , з сім картами мобільного телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , мобільного телефону, марки «Росо F3», чорного кольору, іmеі НОМЕР_8 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_9 та «Київстар» № НОМЕР_10 , мобільного телефону, марки «Росо», чорного кольору (вимкнений), мобільний телефон, марки «Sigma X-Style 14 mini Black» (з коробкою), imei: НОМЕР_11 з сім-картами: НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , вакуматор «Ryhhy 00023447 з коробкою, ваги малі, сріблястого кольору, ваги великі, білого кольору, автомобіль марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_14 , сірого кольору, тобто вказані речі є знаряддям злочину. З досліджених доказів слідує, що обвинувачена під час вчинення кримінальних правопорушень не працювала та отримувала дохід від продажу заборонених речовин.

Колегія суддів зважає й на доцільні доводи прокурора, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, відповідно до яких судом першої інстанції вірно встановлено саме корисливий мотив вчинення ОСОБА_6 тяжких та особливо тяжких злочинів, та займалася незаконною діяьністю, пов`язаною з розповсюдженням особливо небезпечних психотропних речовин, з метою отримання прибутку не будучи працевлаштованою, не маючи офіційного та легального джерела прибутку регулярно отримувала за результатами виконаної роботи прибутки, шляхом перерахування на її банківські картки значних сум грошових коштів невстановленою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, які ОСОБА_6 в подальшому знімала через банкомати та зберігала за місцем мешкання.

Тож, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до положень ст. 96-1, ст. 96-2 КК слід застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави як засоби, які одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та призначались для матеріального забезпечення кримінального правопорушення та знаряддя вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Положення ч. 2 ст. 124 КПК передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до положень ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Таким чином кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у випадках ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Так, дослідивши матеріали справи, встановлено, що судом першої інстанції вірно визначено, що під час проведення досудового розслідування проводились судові експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, дактилоскопічна експертиза, судова молекулярно-генетична експертиза. Згідно довідок Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, на проведення експертиз витрачено у загальному розмірі 594 139,35 гривень.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, процесуальні витрати підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, апеляційний суд не приймає доводи обвинуваченої у цій частині, та вважає, що суд першої інстанції вірно здійснив розподіл процесуальних витрат, про що на виконання положень п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, зазначив у вироку.

Обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України, апеляційним судом під час перегляду вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, тому її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 307, частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4