Номер провадження: 11-кп/813/1211/26
Справа № 501/3725/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000173 від 03.08.2025 року та №0000185 від 19.08.2025 року за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Чорноморського міського суду Одеської області від 14.10.2025 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, з інвалідністю 3 групи, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та йому призначене покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі положень п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому вироком суду не обирався.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 02 серпня 2025 року, приблизно о 14 год. 00 хв., незаконно, без мети збуту через мережу Інтернет у невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс.

Вказаний наркотичний засіб, ОСОБА_8 , з метою особистого вживання та з метою подальшого зберігання, забрав у вигляді закладки біля пляжу «Чайка» в м. Чорноморську Одеської обл. і почав умисно, незаконно зберігати при собі, без мети збуту, з метою особистого вживання до моменту, коли 02 серпня 2025 року о 19 год. 50 хв., він був зупинений співробітниками Національної гвардії України за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Паркова, біля будинку № 10.

В подальшому, 02 серпня 2025 року о 21 год. 45 хв. в ході огляду місця події за адресою: м. Чорноморськ, вул. Паркова, 10 у ОСОБА_8 виявлено та вилучено 11 полімерних зіп-пакетів із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою 11,26 г, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальна маса канабісу в висушеному стані становить 9,84 г.

Крім того, ОСОБА_8 , 18 серпня 2025 року приблизно о 10 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного придбання та зберігання наркотичних речовин, з метою особистого вживання, за допомогою свого мобільного телефону марки Redmi Note 14 та мережі Інтернет, замовив в чат боті Телеграм «Буратіно» у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, речовину рослинного походження зеленого кольору, яку 19 серпня 2025 року отримав в поштовому відділенні «Нової пошти» № 4 по вул. Парковій, 4а в м. Чорноморську Одеської обл.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс, який переніс за адресою: АДРЕСА_2 , та частину почав незаконно зберігати при собі, з метою подальшого особистого вживання, шляхом паління, до моменту, коли 19 серпня 2025 року о 17 год. 30 хв. за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, поблизу будинку № 15 по вул. Хантадзе під час огляду місця події працівниками поліції виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою 2,03 г у двох зіп-пакетах. Вказана вилучена у ОСОБА_8 речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить 1,82 г.

Крім того, цього ж дня, 19 серпня 2025 року в період часу з 19 год. 40 хв. по 20 год. 20 хв. проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено п`ять зіп-пакетів з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальною масою 9,51 г. Маса канабісу у висушеному стані становить 8,59 г.

Також під час вказаного обшуку виявлена та вилучена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору у двох запаяних полімерних пакетах, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом, загальною масою 206 г, маса канабісу в яких у висушеному стані становить 179,42 г.

Загальна маса канабісу в висушеному стані, виявленого та вилученого у ОСОБА_8 , становить 189,83 г.

Відповідно до Таблиці 1, Списку 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, канабіс віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Згідно Таблиці 1 Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 року за № 512/4733 встановлено, що виявлений та вилучений у ОСОБА_8 наркотичний засіб перевищує невеликі розміри (до 5 г).

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватими у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині вирішення питання щодо долі речового доказу - мобільного телефону марки «Redmi Note 14» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та ухвалити в цій частині новий вирок, яким на підставі ч.9 ст.100 КПК України конфіскувати у власність держави зазначений мобільний телефон. В інший частині вирок прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення, не дотримався положень ч.9 ст.100 КПК України щодо вирішення питання про долю речового доказу та не застосував спеціальну конфіскацію мобільного телефону «Redmi Note 14», який є знаряддям кримінального правопорушення, зокрема за допомогою вказаного телефону ОСОБА_8 придбав наркотичний засіб.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності обвинуваченого та захисника, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації прав учасників судового провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу та просив вирок місцевого суду змінити та застосувати спеціальну конфіскацію мобільного телефону; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції, не заперечував фактичні обставини справи, повністю визнав свою провину в пред`явленому обвинуваченні та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку обставин.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 злочину не є предметом апеляційного розгляду.

Щодо доводів прокурора про необхідність застосування спеціальної конфіскації речових доказів у даному кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які зокрема передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а згідно п.1 ч.2 цієї норми закону спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п.4 ч.1 ст.96-2 КК).

Згідно ч.ч.9-10 ст.100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Згідно п.3 ч.9 ст.100 КПК майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання долі речових доказів у кримінальному провадженні не врахував вимоги ч.9 ст.100 КПК, ст.ст.96-1, 96-2 КК України щодо існування підстав для застосування спеціальної конфіскації майна, яке було використано як знаряддя вчинення злочину, в даному випадку мобільний телефон марки «Redmi Note 14» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , зокрема не застосував спеціальну конфіскацію.

Таке рішення суду першої інстанції, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ч.9 ст.100 КПК, ст.ст.96-1, 96-2 КК, визнається апеляційним судом незаконним у зв`язку з порушеннями кримінального процесуального закону, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання долі речового доказу та вимоги про ухвалення в цій частині нового вироку у зв`язку з невірним застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою спеціальна конфіскація належить до інших заходів кримінально-правового характеру (розділ XIV «Інші заходи кримінально-правового характеру» Загальної частини КК).

У рішенні № 1-р/2022 від 30 червня 2022 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України (щодо спеціальної конфіскації) Конституційний Суд України визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), статті 96-1, 96-2 КК, при цьому, серед іншого вказав, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, тому її застосування, зокрема, примусове безоплатне вилучення майна у недобросовісної третьої особи, на підставі судового рішення (вирок, ухвала), не є притягненням до кримінальної відповідальності.

Спеціальна конфіскація в розумінні закону про кримінальну відповідальність є іншим заходом кримінально-правового характеру, що застосовується до винної особи в порядку ч.9 ст.100 КПК, та не є покаранням в розумінні ст.50 КК України.

Таким чином, спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, її застосування не тягне за собою збільшення обсягу обвинувачення та не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, тому рішення про застосування спеціальної конфіскації судом апеляційної інстанції приймається у формі ухвали згідно приписів ч. 1 ст. 418 КПК.

Така позиція апеляційного суду відповідає правовому висновку Об`єднаної палати ККС у складі ВС, викладеному в постанові від 16.09.2024 року ( справа №183/4229/23).

З огляду на зазначені обставини, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постанови:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чорноморського міського суду Одеської області від 14.10.2025 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях №0000173 від 03.08.2025 року та №0000185 від 19.08.2025 року, яким ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України змінити в частині вирішення долі речових доказів.

Відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ч.9 ст.100 КПК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «Redmi Note 14» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4