Справа № 199/785/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня2026 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ташкент, Узбекистан, громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, кулеметника 2 парашутно-десантного взводу 13 парашутно-десантної роти 4 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, якого в межах кримінального провадження №0000961 від 20.03.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 № 2797/0/15-24 змінена з 7 жовтня 2024 року територіальна підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська (на теперішній час місто Дніпро).

Згідно клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальне провадження слідує, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 2 парашутно-десантного взводу 13 парашутно-десантної роти 4 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин 27 лютого 2025 року, близько 17 год. 30 хв. самовільно залишив місце служби, що розташовується в населеному пункті АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, поза межами військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, до 09 січня 2026 року доки самостійно не з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, де повідомив про намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Підозрюваний ОСОБА_5 не прибув у призначені судом підготовчі судові засідання: 09.02.2026; 25.02.2026; 04.03.2026; 20.03.2026; 01.04.2026.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повідомила суд, що підозрюваний ОСОБА_5 повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та на теперішній час місце його знаходження невідомо.

Факт самовільного залишення військової частини підозрюваним ОСОБА_5 підтверджується поданою прокурором копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.01.2026 № 17, що солдат ОСОБА_5 , який прибув із самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової службу, з 17 січня 2026 року знятий з продовольчого забезпечення та тимчасового обліку у військовій частині НОМЕР_3 , у зв`язку з самовільним залишенням частини та вибуттям з військової частини НОМЕР_3 .

Враховуючи таку обставину судом поставлено на обговорювання питання про з`ясування, чи є на теперішній час підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття кримінальне провадження?

Прокурор висловила думку щодо вирішення клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальне провадження на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, суд вважає, що вказане клопотання прокурора задоволенню не підлягає, мотивуючи і обґрунтовуючи судове рішення наступним.

Суд враховує, що участь підозрюваного (обвинуваченого) в судовому засіданні у розгляді клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язковою.

Підозрюваний ОСОБА_5 не прибув у підготовчі судові засідання: 09.02.2026; 25.02.2026; 04.03.2026; 20.03.2026; 01.04.2026.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту.

Відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов`язаний, зокрема, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами першою третьою статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Частиною першою статті 318 КПК України встановлено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду кримінальної справи та вчинення окремих процесуальних дій судді керуються принципом «розумності строків» як загальної засади кримінального провадження, передбаченої пунктом 21 частини першої статті 7 КПК України, і діють в межах строків, які, на їхній розсуд, є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень відповідно до частини першої статті 28 КПК України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (рішення у справах «Вергельський проти України» від 12 березня 2009 року, пункт 116; «Дамбе та інші проти України» від 28 жовтня 2021 року пункт 7).

Водночас обвинувачений (підозрюваний) у кримінальному провадженні повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і на те, що забезпечення права на справедливий суд покликано не допускати в кримінальних провадженнях надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (рішення у справі «Вергельський проти України» від 2009 року, пункт 116).

Крім того, суд враховує, що КПК України не врегульоване вирішення питання про повернення прокурору клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного, для подальшого досудового розслідування.

Згідно із вимогами частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (частина 1 статті 22 КПК України)

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбаченим КПК України.

До загальних засад кримінального провадження віднесено диспозитивність, за змістом якої слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Думка прокурора, яка не наполягала на подальшому судовому розгляді клопотання, крім того, залишила вирішення по суті клопотання про закриття кримінальне провадження та звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного на розсуд суду, є способом використання представником державного обвинувачення своїх прав та судом вважається як не підтримання клопотання, з яким прокурор звернувся до суду.

Виходячи з принципів змагальності і диспозитивності кримінального процесу, визначених ст.ст. 7, 22, 26 КПК України, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 повторносамовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що повністю нівелює клопотання прокурора та обставини, викладені прокурором на обґрунтування клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальне провадження, який багато чисельно раз не прибув у підготовче судове засідання, та на теперішній час місце його знаходження невідомо, з яким відсутній будь-який зв`язок, тому є законна і обґрунтована підстава у відмові взадоволенні клопотанні про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальне провадження.

Як суд згадав, ОСОБА_5 набув статус підозрюваного.

Виходячи з змісту ст. 140-143, 280 КПК України, суд, на стадії досудового розслідування, в межах вирішення зазначеного клопотання відносно підозрюваного, не наділений повноваженнями застосувати до підозрюваного привід у підготовче судове засідання, оскільки це може бути здійснено слідчим суддею за відповідним клопотанням слідчого, прокурора про здійснення приводу, який розглядається слідчим суддею у день його надходження до суду або оголошувати у розшук підозрюваного та зупиняти досудове розслідування з цієї підстави або з іншої підстави, передбаченої ст. 280 КПК України, оскільки до зупинення досудового розслідування, не суд, а виключно слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 7, ч. 6 ст. 9, 314, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, якого в межах кримінального провадження №0000961 від 20.03.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

01.04.2026