Справа № 159/5060/20 Провадження №11-кп/802/310/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходяться кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 27.08.2020 та № 0000357 від 01.05.2021, про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.355, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України.

В ході розгляду судом вказаного кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2026 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2026 року включно.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено жодного факту, який би підтверджував, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників провадження, знищити або спотворити докази, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказує на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні цивільну дружину. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання прокурора відмовити та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.5 ст.185 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, зазначені обставини, характер кримінальних правопорушень вказує на продовження існування раніше визначених ризиків, на даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та змінено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід із застави на тримання під вартою. Застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувало те, що обвинувачений переховувався від суду, не з`являвся в судові засідання, в зв`язку з чим судом було застосовано відносно ОСОБА_7 примусові приводи в судове засідання, порушував умови обраного запобіжного заходу, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 стирок тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів (крадіжок) вчинених у складі організованої групи, що становить підвищену суспільну небезпеку, того, що раніше застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави, звернутий в дохід держави через невиконання останнім покладених на нього обов`язків (неявки в судові засідання без поважних причин), на переконання суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: