Справа №463/417/26
Провадження №1-кс/463/2716/26
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

про арешт майна

16 березня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 31 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, вилучене 12 березня 2026 року під час тимчасового доступу до речей і документів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на її мобільний телефон марки «OPPO», з IMEI: НОМЕР_1 , із вставленою сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 .

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 31 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, за фактом того, що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , з метою ухилення від несення обов`язків військової служби, за сприяння громадянина ОСОБА_7 , уклав фіктивний шлюб з громадянкою ОСОБА_8 , яка є особою з інвалідністю, також з метою подальшого виїзду за кордон. При цьому, з початку укладення шлюбу і по теперішній час ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживають за окремими адресами та не ведуть спільний побут. Також встановлено, що громадяни ОСОБА_9 , який перебуває у цивільних відносинах сімейного типу з громадянкою ОСОБА_8 , а також її брат ОСОБА_7 здійснюють пошук чоловіків призивного віку або військовослужбовців, з метою укладення фіктивного шлюбу з ОСОБА_8 , яка має статус особи з інвалідністю та з метою подальшого перетину державного кордону України. Так, 17 січня 2023 року ОСОБА_8 уклала фіктивний шлюб з ОСОБА_10 та вже 23 лютого 2023 року виїхали з ОСОБА_10 , а 23 березня 2023 року ОСОБА_8 самостійно повернулась до України та того ж року через суд розірвала шлюб з ОСОБА_10 . У подальшому, ОСОБА_8 уклала фіктивний шлюб із військовослужбовцем НОМЕР_3 прикордонного загону ОСОБА_6 , чим сприяла незаконному звільненню останнього і ухиленню його від військової служби.

Слідчий вказує, що також, встановлено, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу, у тому числі під час фіктивного шлюбу з громадянкою ОСОБА_8 , підтримує регулярне особисте спілкування з ОСОБА_5 , здійснюючи своє спілкування з нею у месенджерах, за допомогою мобільного телефону, який у володінні і користуванні ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «OPPO», з абонентським номером НОМЕР_2 . Вищевказані обставини і доводи підтверджуються рапортом оперуповноваженого Управління міграційної поліції ГУНП у Львівської області. 12 березня 2026 року вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 вилучено під час тимчасового доступу, проведеного на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2026 року (провадження № 1-кс/463/1483/26). Того ж дня вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 слідчим визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такий що може містити інформацію щодо розмов, текстових повідомлень, фотографій і відеозаписів, у тому числі у месенджерах щодо взаємовідносин між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , може підтвердити або спростувати факт укладення фіктивного шлюбу. Вказує, що вилучені вищевказані речі є речовим доказом, а саме на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження, зберегло на собі його сліди, та є необхідним для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають значення у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, без накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи та речі, що потягне їх повернення, досягнути виконання завдань кримінального провадження буде неможливо, оскільки після з`ясування усіх важливих для кримінального провадження відомостей, останні можуть бути відчужені іншій особі, спотворенні або знищені, що є підставою для звернення до слідчого судді з цим клопотанням. Іншим чином ніж вжиттям цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігти відчуженню вилученого майна, неможливо Завданням арешту майна у цьому випадку є попередження його відчуження. Підставою для звернення з клопотанням є також необхідність збереження речових доказів. Метою арешту майна є позбавлення права відчуження розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину. Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, подане клопотання просить задовольнити.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова 13 березня 2026 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду на 16 ня 2026 року.

В судове засідання 16 березня 2026 року слідчийта власник майна, що належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явились, неприбуття таких у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000368 від 31 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

При цьому як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, дійсно є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, та до вчинення такого можуть бути причетними військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що стверджується копіями актових записів про шлюб, відомостями про перетин ОСОБА_8 державного кордону України, протоколом допиту у якості свідка оперуповноваженого 2-го відділу УМП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_14 від 15 січня 2026 року.

Водночас будь-яких доказів можливої причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а також здійснення нею регулярного особистого спілкування з ОСОБА_6 , на яке слідчий посилається в клопотанні, матеріали такого не містять.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2026 року у справі №463/422/26, провадження №1-кс/463/1483/26, в рамках даного кримінального провадження слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, зокрема до мобільного телефону «OPPO F17k», з IMEI: НОМЕР_4 , із вставленою сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить власнику і користувачу (володільцю) ОСОБА_5 , з можливістю вилучення даного мобільного телефону із подальшим правом вилучення та знаття копії інформації (електронних даних що міститься у соціальних мережах та інтернет-месенджерах).

Водночас, вказаною ухвалою клопотання задоволено частково та надано слідчому Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 тимчасовий доступ до речей та документів, зокрема до мобільного телефону «OPPO F17k», з IMEI: НОМЕР_4 , із вставленою сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить власнику і користувачу (володільцю) ОСОБА_5 , шляхом зняття копії інформації, що міститься в такому мобільному терміналі систем зв`язку, без їх вилучення.

Однак з протоколу тимчасового доступу від 12 березня 2026 року, проведеного на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді, а саме додатку до такого - опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 12 березня 2026 року, вбачається, що в ході такого вилучено мобільний телефон марки «OPPO», з IMEI: НОМЕР_1 , із вставленою сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_2 .

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 12 січня 2026 року зазначене вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000368 від 31 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, абз. 2-4 ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що хоч слідчий у своєму клопотанні про арешт майна посилається на те, що вказаний мобільний телефон було вилучено під час тимчасового доступу, проведеного на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2026 року, однак з вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що такою дозволу на вилучення мобільного телефону, який є мобільним терміналом систем зв`язку, не надавалось, слідчому було надано лише право на зняття копії інформації, що міститься в такому мобільному терміналі систем зв`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, те, що дозволу на вилучення мобільного телефону під час тимчасового доступу слідчому не надавалось, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 31 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України. відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15