Справа № 461/1681/26
Провадження № 1-кс/461/1333/26
УХВАЛА

06.03.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000172 від 16.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що 07.02.2023, солдата запасу ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 39 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-оператора 1 радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 .

09.03.2023 солдата ОСОБА_4 відповідно до наказу №71 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) призначено на посаду кухара їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

08.09.2023 солдата ОСОБА_4 відповідно до наказу №257 командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) призначено на посаду сапера 2 відділення інженерно-саперного взводу.

05.10.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №284, солдата ОСОБА_4 , сапера 2 відділення інженерно-саперного взводу, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27.09.2023 №117-РС у відставку на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати, що справи та посаду здав та виключити зі всіх списків особового складу частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного отримання статусу особи з інвалідністю, пов`язаної із захистом Батьківщини, та подальшого одержання грошових виплат і пільг, використав підроблені офіційні документи.

Зокрема, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в період з 01.03.2023 по 24.03.2023 безпосередньої участі у бойових діях не приймав, жодних тілесних ушкоджень, контузій, травм, каліцтв та захворювань, пов`язаних із бойовими діями, не отримував, за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою виготовили довідку №1686/1830 від 14.07.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та в подальшому систематично під час проходження лікування та військово-лікарських комісій повідомляв медичним працівникам неправдиві відомості про нібито отримання травм та захворювань під час безпосередньої участі в бойових діях.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 особисто подав до військово-лікарської комісії НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» завідомо підроблену довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, №1686/1830 від 14.07.2023 (форма визначена Постановою КМУ №413 від 20.08.2014, Додаток 6), неправомірно оформлену від імені командира військової частини НОМЕР_1 , яка фактично останнім не видавалась. В результаті чого, на підставі вказаної підробленої довідки до свідоцтва про хворобу №1412-п від 06.09.2023 були внесені недостовірні відомості про участь ОСОБА_4 у бойових діях та причинний зв`язок його захворювання із захистом Батьківщини.

Також, ОСОБА_4 в листопаді 2023 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою введення в оману членів Міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №2 «Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи», щодо стану його здоров`я та наявності у нього захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, подав на розгляд вказаної медико-соціальної експертної комісії підроблені довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, №1686/1830 від 14.07.2023 та медичні документи, а саме: виписку із медичної карти хворого №3257, до якої внесено недостовірні відомості про отримання травми внаслідок обстрілу 01.03.2023 у Донецькій області; первинну медичну картку з корінцем від 06.03.2023 із неправдивими даними про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; виписку лікаря-отоларинголога від 01.11.2023 із завідомо неправдивими відомостями про мінно-вибухову травму, в яких містилися недостовірні відомості про отримання ним травм унаслідок мінно-вибухової події та перебування на етапах медичної евакуації, з метою неправомірного отримання рішення про встановлення йому інвалідності ІІ групи, пов`язаної із захистом Батьківщини.

16.11.2023 МСЕК, будучи введеними вказаним способом в оману, ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з видачею довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №373879 від 16.11.2023, що надало йому право на отримання передбачених законодавством для вказаної категорії осіб соціальних пільг та грошових виплат.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 30.11.2023 ОСОБА_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи, пов`язаною із захистом Батьківщини, додавши до заяви: підроблену довідку про безпосередню участь у бойових діях №1686/1830 від 14.07.2023 та довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №373879, отриману на підставі підроблених документів.

Внаслідок вказаних протиправних дій 27.06.2024 ОСОБА_4 незаконно отримав від Міністерства оборони України одноразову грошову допомогу у сумі 805 200 грн, чим завдав державі матеріальної шкоди у великому розмірі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

04 березня 2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено та вилучено: копія виписки з КНП «Стебницька міська лікарня Дрогобицької міської ради із стаціонарної карти №4870 на ім`я ОСОБА_4 на 4 арк., посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Redmi9», IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 04.03.2026 року вилучені в ході обшуку речі та документи були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання у доказуванні слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000172 від 16.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаних в клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вказані в клопотанні речі та документи відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності, у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речовими доказами з метою запобігання їх зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: копію виписки з КНП «Стебницька міська лікарня Дрогобицької міської ради із стаціонарної карти №4870 на ім`я ОСОБА_4 на 4 арк., посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Redmi9», IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1