Справа № 635/6410/24
Провадження № 1-кп/635/458/2026
УХВАЛА

16 лютого 2026 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004165 від 10.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

УСТАНОВИВ:

в судовому засіданні заявлено клопотання, в якому прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів з визначенням раніше обраного розміру застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В своєму клопотанні прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, який обґрунтовується, тим що ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді командира бойової машини - командир 2 відділення 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 1 батальйону оперативного призначення, у військовому званні: «головний сержант» місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання;

передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків шляхом застосування до них погроз, підкупу, вмовлянь тощо з метою зміни останніми своїх показань, наданих на стадії досудового розслідування або відмови від надання показань.

В судовому засіданні прокурор просив суд клопотання задовольнити.

Захисник та обвинувачений просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, зазначивши, що на теперішній час прокурором безпідставно подано клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки існування ризиків не доведено належними доказами, а мотиви, викладені в клопотанні постійно повторюються без належного обґрунтування. Стороною захисту також підкреслено, що обвинувачений має намір продовжити проходження військової служби, тому, з урахуванням тривалості розгляду справи, необхідно застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, що може надати можливість обвинуваченому повернутись на службу.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

В подальшому судом продовжувався строк тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків. Суд враховує, що з урахуванням тривалості розгляду справи ризики мають зменшуватись. Однак в даному випадку, характер ризиків наявних ризиків в поєднання з даними про особу обвинуваченого, дають суду підстави обґрунтовано вважати, що запобігання зазначеним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому суд вважає, що раніше визначений розмір застави з урахуванням майнового стану обвинуваченого може бути достатнім чинником для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Суд також звертає увагу, що розмір застави визначений в мінімальній сумі з урахуванням тяжкості злочину.

Крім того, суд вимушений знову констатувати, що доводи обвинуваченого про його бажання повернутися на службу, які на його думку не можливо реалізувати перебуваючи під вартою не мають суттєвого значення при вирішенні питання про продовженні строку тримання під вартою, оскільки вирішення цього питання в повній мірі може бути забезпечено захисником та самим обвинуваченим шляхом письмового звернення до відповідного військового підрозділу, про що суд неодноразово наголошував в попередніх ухвалах. Слід також зауважити, що сторона захисту постійно посилається на такі обставини, але до цього часу ніяких реальних дій, спрямованих на можливість повернення обвинуваченого до військової служби не вчинено, тому такі заяви сторони захисту не мають об`єктивного підґрунтя.

Враховуючи наведене, суд задовольняє клопотання прокурора та продовжує обвинуваченому строк тримання під вартою з визначенням мінімального розміру застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 16 квітня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки строком на 60 днів, а саме до 16 квітня 2026 року: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, понятими, щодо обставин даного кримінального провадження; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали суду до 16 квітня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1