Справа № 148/1184/26
Провадження №1-кп/148/128/26
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2026 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч.2, 407 ч.5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч.2, 407 ч.5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , призваний 25.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.12.2024 № 344 солдат ОСОБА_4 з 01.12.2024 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

ОСОБА_4 , 23.09.2024 будучи засудженим Тульчинським районним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України належних висновків не зробив та продовжив незаконно зберігати без мети збуту за місцем свого проживання наркотичний засіб, до вилучення 20.02.2026 працівниками поліції під час обшуку.

Маса вилученого у солдата ОСОБА_4 наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу складає 5,4 г, що згідно із Таблицею 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 за № 188, становить більше невеликого розміру, та менше великого розміру.

Окрім того, солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України»,

ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, умисно, протиправно, з метою ухилення від військової служби, 22.02.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в районі тимчасового зосередження 3 аеромобільного батальйону поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військової служби до 12.03.2026.

31.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.2 , ст. 407 ч.5 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.2, ст. 407 ч.5 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.04.2026до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 30.05.2026.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки 30.05.2026 спливає строк застосування запобіжного заходу та існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також продовжується розгляд справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не заперечили щодо продовження даного виду запобіжного заходу.

Заслухавши клопотання прокурора, сторони захисту, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2026ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і строк його спливає 30.05.2026.

У відповідності з вимогами ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до cт. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер обвинувачення, тяжкість можливого покарання, у їх взаємозв`язку та приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, а саме: тяжкість вчинених ОСОБА_4 інкримінованих злочинів та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від суду, з метою уникнення від відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується; може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інший злочин є те, що він будучи засудженим 23.09.2024 за вчинення злочину передбаченого ст. 309 ч.2 КК України на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин вчинений в умовах воєнного стану.

Вказані ризики доведенні прокурором в судовому засіданні, в повному обсязі.

Дослідженні обставини свідчать про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.

Таким чином, оскільки обставини, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а продовжують існувати, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.

Також судом враховано, що відповідно до вимог ст. 183 ч.2 п.5 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Разом з тим, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, так як мали місце в період воєнного стану, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

З врахуванням вимог ст. 183 ч. 3 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому, суд вважає необхідним визначити обвинуваченому ОСОБА_4 як альтернативу - заставу в межах ст. 182 ч.5 п.2 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 66 560 грн. з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи обвинуваченому заставу, суд виходить із того, що такий її розмір під загрозою її втрати утримуватиме обвинуваченого від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, при цьому не буде таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось би на безальтернативне.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Станіславка Тульчинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України з неповною середньою освітою, військовослужбовець, не одружений, раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 407 ч.5, 309 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 23.07.2026, 14:10 год., включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, здатний забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 66 560 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ст. 202 ч.4 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України,

невиконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1".

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 26.05.2026.

Суддя: