Справа № 204/2368/26
Провадження № 1-в/204/299/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи (ВКЗ) ОСОБА_4 ,

засудженого (ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2026 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшло подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_4 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18 червня 2025 року. З 30 серпня 2025 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4. За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, заохочень та стягнень не має. Відповідно до ст.123 КВК України приймає активну участь у програмах, що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально. Згідно ст.110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. За результатами підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, ступень ймовірної небезпеки для суспільства «низький».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подання установи, просив його задовольнити. Зазначив, що відбуває покарання за ч.2 ст.153 КК України, провину визнає, шкода потерпілій була відшкодована ще в 2018 році.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , не заперечував щодо задоволення подання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2017 року, який вироком Сумського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року було скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України (в ред. ЗУ №2295-VІ від 01.06.2010) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Зараховано ОСОБА_5 у строк покарання: на підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ №838-VIII від 26.11.2015) час попереднього ув`язнення з 27 травня 2016 року до 12 липня 2018 року включно та з 18 червня 2025 року до 13 серпня 2025 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; час відбуття покарання з 13 липня 2018 року до 21 вересня 2018 року включно день за день.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2017 року набрав законної сили 13 серпня 2025 року.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах, не пов`язаних з утриманням особи в місцях позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно характеристики наданою ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», засуджений ОСОБА_5 підтримує соціальні зв`язки з рідними. Стягнень немає. Має одне заохочення

З 30.08.2025 року засуджений відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4 та працевлаштований підсобним робітником.

З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

При цьому сам факт, що засуджений за час відбування покарання має одне заохочення за сумлінну працю, не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, який полягає у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства щодо неповнолітньої. Під час розгляду кримінального провадження засуджений не визнав своєї провини та щирого каяття не проявив. Суд безперечно враховує твердження засудженого щодо його усвідомлення протиправності та тяжкості скоєного ним діяння, що свідчить про те, що поведінка засудженого починає зазнавати позитивних змін.

Проте, такі зміни, на думку суду, не є недостатнім та тривалими, щоб суд міг дійти висновку про виправлення засудженого та настання таких позитивних змін в особистості засудженого, які передбачені ст.6 КВК України та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що в задоволенні подання начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1