Справа № 932/2165/26
Провадження № 1-кп/932/457/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження №0000041 від 18 лютого 2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, який має середню технічну освіту, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, не зареєстрований, та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.05.2012 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді десяти років позбавлення волі;

- 03.01.2025 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням у виді одного року випробувального терміну,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

14 лютого 2026 року, приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_3 знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де також знаходився раніше знайомий йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_4 виник словесний конфлікт під час якого у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_3 14.02.2026, приблизно о 17 год 00 хв, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , стоячи в безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин обома руками штовхнув у спину ОСОБА_4 , після чого наніс один удар кулаком правої руки по потилиці потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки зліва. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки на підставі п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

До обвинувального акта, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана письмова заява ОСОБА_3 , складена у присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також, до обвинувального акта надано складену та підписану письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якою він погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, при цьому зазначивши, що ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів у тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному ч. 2 ст. 381 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Встановлені в цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.02.2026 (том 1 а.с. 7);

- висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 495 від 17.02.2026 з фото-таблицею (том 1 а.с. 8-9);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого від 20.02.2026 (том 1 а.с. 15-19);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка від 20.02.2026 (том 1 а.с. 24-28);

- висновком експерта № 541е від 23.02.2026 (том 1 а.с. 33-35).

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 скоїв вказане кримінальне правопорушення (проступок) за встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його діяння правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, скарг за місцем мешкання від сусідів не надходило.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та необхідним обрати йому покарання у виді громадських робіт у межах санкції статті Особливої частини КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

У частині 1 ст. 56 КК України зазначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 373-376, 381, 382 КПК України

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом 30 днів з дня отримання копії судового рішення відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення направити учасникам кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1