УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Київ

справа № 175/5696/14

провадження № 51 - 5297 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувшикасаційну скаргу особи щодо якої закрито кримінальне провадження - ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року щодо нього,

встановив:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2025 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 . Вирок місцевого суду скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України та його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_7 про розподіл процесуальних витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого 284 000 грн у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

У касаційній скарзі порушується питання про поновлення строку на касаційне оскарження та перегляд ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року в касаційному порядку.

До суду касаційної інстанції ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою 09 березня 2026 року, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні, і така касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 12 березня 2026 року.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, яке містить касаційна скарга, ОСОБА_4 просить поновити йому строк на касаційне оскарження вказаної ухвалиапеляційного суду від 30 липня 2025 року, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу було виготовлено лише 10 грудня 2025 року, про що є відмітка на цій ухвалі.

Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня її проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ст. 426 ч. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу

«res judicata», тобто принципу остаточності рішення.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать

від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З доданої до касаційної скарги ухвали апеляційного суду від 30 липня 2025 року вбачається, що забезпечення загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень було надано 18 серпня 2025 року та на ній відсутні відмітки щодо її виготовлення саме 10 грудня 2025 року, як про це вказує в касаційній скарзі ОСОБА_4 , а наявна лише інформація про дату роздрукування цього рішення.

При цьому у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, яке міститься в касаційній скарзі, ОСОБА_4 вказує, що копію оскаржуваної ухвали було виготовлено саме 10 грудня 2025 року, проте доказів цьому не надає та не зазначає, що перешкодило йому звернутись вчасно до Верховного Суду з урахуванням того, що таке рішення оприлюднено 18 серпня 2025 року.

Крім того, клопотання ОСОБА_4 не містить обґрунтування причин пропуску строку касаційного оскарження ухвали апеляційного суду, а є посилання лише на те, що копію цього рішення суд виготовив лише 10 грудня 2025 року, що спростовується даними ЄДРСР.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини,

які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.

Доводи ОСОБА_4 про неможливість своєчасного оскарження ним ухвали апеляційного суду у касаційній скарзі відсутні.

Отже, поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_4 оскаржити вищезазначене судове рішенняу передбачений законом трьохмісячний строк, в клопотанні не наведено і відповідних доказів не зазначено та до касаційної скарги їх не долучено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав

для поновлення ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду.

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції

за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись статтями 427, 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3