Справа № 136/569/26
провадження № 1-кс/136/88/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання подане одночасно із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (провадження № 1-кс/136/86/26).

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 жовтня 2025 року № 292 солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду водія-сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжується указами Президента України та діє по даний час.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Крім цього, згідно до указаних вище положень захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 12.12.2025 о 14:30 год. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин залишив місце розташування тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , по 22.01.2026, коли останнього було виявлено працівниками правоохоронного органу.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, не повідомляв та проводив час на власний розсуд непов`язане з проходженням військової служби.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 своїми умисними протиправними злочинними діями вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

19.02.2026 згідно ч. 2 ст. 135 КПК України по даному факту рідному брату ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Доказами, які обґрунтовують підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є: рапорт ст. о/у СКП ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області ОСОБА_6 про нез`явлення ОСОБА_4 до місця несення служби, матеріали службового розслідування із в/ч НОМЕР_1 про факт нез`явлення ОСОБА_4 до місця несення служби, покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , корінець повістки про виклик, відповідно до якого ОСОБА_4 , мав з`явитися 23.02.2026, однак не з`явився, постанова про оголошення підозрюваного в розшук.

Таким чином є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання 1) переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; 5) вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза-процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Ризик переховування повинен оцінюватись в світлі обставин цього кримінального провадження, особистості підозрюваного, його майнового стану, а також соціальних зв`язків.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Крім того, підтвердженням того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що останній проживає сам, ніде не працює, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить відсутність факторів стримуючого характеру щодо поведінки ОСОБА_4 .

Також в ході досудового слідства встановлено, що солдат ОСОБА_4 з 12.12.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та переховується і ухиляється від військової служби, а також 19.02.2026 на ім`я ОСОБА_4 надана повістка про виклик з`явитися до органу досудового розслідування на 23.02.2026, однак ОСОБА_4 її проігнорував та на вказану дату та час не з`явився, що свідчить про наміри ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, який просив клопотання задовольнити з підстав, що у ньому наведені, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Окрім того, слідчим суддею враховуються положення ч. 8 ст. 176 КПК України відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 189 КПК України, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового слідства, а одержавши відомості про звернення слідчого за погодженням із прокурором до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом.

Слідчий суддя зауважує, що зібрані та долучені до клопотання докази підтверджують, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставини за яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави, згідно з ч. 4 ст. 189 КПК України, для надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 188, 189, 190, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 22.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 та прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту

- приводу підозрюваного до суду;

- закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали у якій не зазначено строку її дії;

- добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді.

- відкликання ухвали прокурором.

Ухвала набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9