Справа № 720/684/26
Провадження № 1-кс/720/78/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня2026 року м. Новоселиця

Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 00697 від 15 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся власник ОСОБА_3 з клопотанням про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 00697 від 15 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 5 березня 2026 року близько 22 години 10 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «BMW 525 D», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Небесної Сотні в с. Рідківці Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони с. Бояни в напрямку с. Колінківці Чернівецького району Чернівецької області допустив наїзд керованим ним транспортним засобом на пішохода ОСОБА_4 , який раптово вибіг на смугу руху водія ОСОБА_3 .. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. Ухвалою слідчого судді від 19 березня 2026 року клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказаний транспортний засіб, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 .. Арешт був обґрунтований необхідністю збереження речового доказу та проведення судових експертиз. Наразі необхідність у арешті відпала, тому просив скасувати арешт на транспортний засіб в частині обмеження права користування та розпорядження, без права відчуження та повернути автомобіль власнику.

Представник власника - адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити заявлені вимоги.

Слідчий звернувся до суду із заявою, в якій не заперечував щодо скасування арешту майна в частині обмеження права користування та розпорядження транспортним засобом, оскільки досудовим розслідування було вчинено всі необхідні процесуальні дії та експертизи. Також, просив провести розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості,які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

В ході судового розгляду встановлено, що 15 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00697 внесено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

19 березня 2026 року ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, накладено арешт на автомобіль марки «BMW 525 D», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу марки «BMW 525 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 ..

Накладення арешту обґрунтовано необхідністю збереження речового доказу та проведення ипо справі судових експертиз.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з того, що згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішень Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації" та від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що обмеження власника права користування транспортним засобом не є співрозмірним завданням даного кримінального провадження та може призвести до істотних негативних наслідків для них, зважаючи на те, що власник використовує автомобіль для власних потреб, а тому не забезпечено справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту інтересів власника, у зв`язку із чим в подальшому застосуванні арешту в частині заборони користування відпала потреба.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, слідчий та прокурор не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що саме заборона користування власника транспортним засобом на даний час може призвести до наведених наслідків.

Оскільки арештований транспортний засіб продовжує мати доказове значення у кримінальному провадженні, вважаю за необхідне відповідно до ст. 170 КПК України залишити в силі накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 19 березня 2026 року арешт з частині заборони його розпорядження та відчуження з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Частково скасувати арешт на транспортний засіб марки «BMW 525 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 19 березня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00697 від 15 березня 2026 року, а саме скасувати заборону користування та розпоряджання транспортним засобом, повернувши його власнику.

Залишити в силі накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 19 березня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00697 від 15 березня 2026 року, арешт на транспортний засіб марки «BMW 525 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , в частині заборони відчуження транспортного засобу з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1