Справа № 333/5150/25
Пр. №1-кп/333/404/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: судді-доповідача: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого: ОСОБА_7 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в межах кримінального провадження №0000511 від 31.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Андріївка Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працює, який не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК Україні передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Комунарським районним судом м. Запоріжжя здійснюється розгляд вищевказаного кримінального провадження, в межах якого відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 13.03.2026 р.

З урахуванням необхідності здійснення повного дослідження судом всіх доказів у справі, з урахуванням їх обсягу та особливостей дослідження електронних доказів

Процесуальний прокурор у кримінальному провадженні в судовому засіданні 09.03.2026 р. клопотав про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 днів, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання ризиків переховування обвинуваченого від суду та продовження інкримінованої йому злочинної діяльності, які продовжують існувати і на теперішній час. Наголошував, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам з урахуванням особі обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував відносно задоволення клопотання прокурора, з посиланням на його стан здоров`я, наявність інвалідності, хронічних захворювань та пенсійний вік, наполягав на застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його знайомої ОСОБА_8 (прізвища не називав) по АДРЕСА_3 .

Захисник обвинуваченого просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вважає, що прокурором не доведено, що заявлені ризики не можуть бути забезпечені більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів, вислухав пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали судового провадження, дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою застосований відносно обвинуваченого задля запобігання встановленого органом досудового розслідування та в подальшому судами першої та апеляційної інстанції ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватися від суду та з урахуванням характеру та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого йому за версією органу досудового розслідування кримінального правопорушення може продовжити протиправну діяльність, що може мати тяжкі наслідки для суспільних інтересів.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який законодавством передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі, зокрема довічно. Відповідно до обвинувального акту, в умовах воєнного стану ОСОБА_6 вчинив державну зраду, в поєднанні з незаконним поводженням із вибуховими речовинами.

Відповідно до пункту 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, «…Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів. Суд визнає, що з огляду на серйозність обвинувачень, висунутих проти заявника, органи влади мали підстави вважати, що існування такого ризику було встановлено із самого початку. Однак, Суд неодноразово наголошував, що тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення..».

Постійне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій рф території України. Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 фактично тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , на яких підставах він мешкав за цією адресою, відомості в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_6 є пенсіонером, не одружений, дітей чи інших непрацездатних на утриманні не має.

З урахуванням вищевказаних обставин щодо особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання, колегія суддів виснує про існування і на теперішній час вагомого ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки він може безперешкодно виїхати з України та через інші країни повернутися на тимчасово окуповану рф територію України, до свого постійного місця проживання, де переховуватися від суду, що перешкодить об`єктивному розгляду кримінального провадження. З наявних в справі матеріалів справи вбачається, що пенсійний вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджало переміщенню обвинуваченого між країнами.

З огляду на серйозність інкримінованих обвинувачень, відомості про особу обвинуваченого, наявність в Україні воєнного стану, колегія суддів також погоджується, що продовжує існувати ризик продовження обвинуваченим інкримінованої йому злочинної діяльності направлену проти безпеки України.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тільки тримання під вартою.

Враховуючи положення ст. 176 КПК України, особу обвинуваченого, відсутність належних документів, які б підтверджували наявність у обвинуваченого законних підстав мешкати за вказаною ним адресою, колегія дійшла висновку, що заявлений стороною захисту більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належного процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Доказів, що обвинувачений не може отримувати належного лікування своїх хронічних захворювань в умовах слідчого ізолятора, стороною захисту не надавалося.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, увиключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи, що не визначення розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, є правом, а не обов`язком суду, з огляду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, його стан здоров`я, при цьому також на серйозність обвинувачення та тяжкість інкримінованих злочинів, вагомості існуючих ризиків, та тяжкість можливих наслідків від настання цих ризиків, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави у цьому кримінальному провадженні, який перевищує максимальний розмір встановлений для особливо тяжких злочинів, а саме, - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 996 800,00 грн.

Також колегія суддів вважає за необхідне, у разі внесення вищевказаного розміру застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.176, 177, 182, 183, 315, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора, - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме: з 09.03.2026 року по 07.05.2026 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одночасно з продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 996 800,00 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена у будь-який момент в строк до 07.05.2026 р., як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, Код отримувача: , Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA5001205, Призначення платежу: вид платежу (застава ); П.І.Б. особи, за яку вноситься застава; номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 07.05.2026 р., передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Виконання ухвали суду доручити ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»,ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3