Справа № 308/1157/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/198/26, за апеляційною скаргою заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2026.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, на строк до 23.04.2026 включно, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, особи з інвалідністю ІІ групи, що має на утриманні неповнолітню дитину, директора ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, у кримінальному провадженні № 0000414, відомості про яке 11.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 до 06 год; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000414, відомості про яке 11.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі аукціону (електронних торгів) № 3-14 від 21.02.2014 Держгеонадра надали ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» () спеціальний дозвіл на користування надрами № 2336 від 20.12.2000 з метою видобування цеолітів Сокирницького родовища (частина блоку В-4, між 7 та 8 розрізами), розташованого у північно-західній околиці с. Сокирниця Хустського району Закарпатської області.

-2-

Географічні координати кутових точок ліцензійної площі Сокирницького родовища (частина блоку В-4, між 7 та 8 розрізами), зазначені у бланку спеціального дозволу на користування надрами № 2336 від 20.12.2000 наступні: перша - ПнШ48°08'28" СхД23°24'26", друга - ПнШ48°08'39"СхД23°24'40", третя - ПнШ48°08'31"СхД23°24'49", четверта - ПнШ48°08'23"СхД23°24'32". Площа об`єкту надрокористування 9,3 га.

Згідно з «Короткою довідкою про особливості геологічної будови, проведених геологорозвідувальних роботах та результатах підрахунку запасів на Сокирницькому родовищі цеолітів Закарпатської області УРСР» до протоколу ДКЗ СРСР від 23.05.1990 № 10854, потужність цеолітовміщуючих порід верхнього покладу, яка увійшла у підрахунок запасів, складає від 6,0 до 67,1 метрів, у середньому 43,2 м.

У період з 2019 по 2020 роки, директор ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» ОСОБА_6 , з метою продовження терміну дії спеціального дозволу на користування надрами № 2336 від 20.12.2000 за своїм підписом скерував до Держгеонадр документи, а саме лист ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» № 10/02-20 від 10.02.2020, заяву ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» № 20 від 16.08.2019 відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, зареєстрованої в Держгеонадрах за вхідним номером 16740/02/12 від 21.08.2019 та каталог географічних координат кутових точок Сокирницького родовища цеолітів (частина блоку В-4, між 7 та 8 розрізами), розташованого в Хустському районі Закарпатської області, після розгляду яких спеціальний дозвіл на видобування корисних копалин № 2336 продовжено до 20.12.2039.

Видобування цеолітів здійснювалося шляхом вибуху. Буровибухові роботи на кар`єрі на замовлення ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» проводилися філією «Карпатвибухпром» ДП НВО «Павлоградський хімічний завод» у відповідності до договору № 87/22 від 05.07.2022.

Водночас, директор ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» ОСОБА_6 , маючи великий досвід у галузі видобування корисних копалин, будучи обізнаним про невідповідність місць фактичного розташування свердловин, з місцем їх розташування у відповідності до наданого спецдозволу, усвідомлюючи факт самовільного користування надрами, діючи з прямим умислом з метою збагачення, в порушення вимог статей 19, 24 КУпН, в тому числі спеціального дозволу на користування надрами, у період з 2022 по 2025 роки, організував незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення цеолітів, поза межами кутових точок ліцензійної площі, зазначеної у спецдозволі № 2336, шляхом проведення вибухових робіт.

Зокрема, організоване ОСОБА_6 незаконне видобування, без дозвільного документа спеціального дозволу на користування надрами, здійснювалося на території Сокирницького родовища, з кар`єру, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0002, площею 3,6000 га, цільове призначення «11.01 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами», розташована за адресою Закарпатська область Хустський район, за межами населеного пункту с. Сокирниця, урочище «Галош», та на праві власності належить Хустській міській раді (), і перебуває в оренді ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод» (), та яка в свою чергу входить у площу ділянки надр, наданій у користування ПрАТ «Закарпатнерудпром» () за спеціальним дозволом на користування надрами № 1927 від 12.07.1999.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод», за межами наданого спеціального дозволу на користування надрами № 2336 від 20.12.2000, здійснено незаконне видобування цеолітів, які відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення,

-3-

затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2025 № 600) як сировина агрохімічна, адсорбційна та цементна відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення, об`ємом 8890 тон, в результаті чого спричинено інші тяжкі наслідки у вигляді збитків державним інтересам на суму 11112 500 грн.

26.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Необхідність застування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб та визначити заставу, еквівалентну розміру спричиненої ним шкоди (11112500 грн).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Разом з тим, на думку слідчого судді, слідчим у даному кримінальному проваджені доведено існування лише ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є недостатнім для застування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 на виклики слідчого, прокурора та суду з`являється, є особою з інвалідністю ІІ групи, одружений, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та мама похилого віку, яка за станом здоров`я не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку із чим вважала за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 02.03.2026 скасувати та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави, еквівалентної розміру спричиненої ним шкоди (11112500 грн). Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а висновки викладені в ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Слідчий суддя не врахував достатньою мірою тяжкість кримінального правопорушення у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , наслідки його вчинення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3-5, ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що існування заявлених органом досудового розслідування ризиків підтверджується тяжкістю злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 . Таким чином, у даному кримінальному провадженні існує ряд ризиків, яким не можливо запобігти шляхом застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти

-4-

задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2026 відповідає, однак не в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000414, відомості про яке 11.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

26.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

02.03.2026 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 по 06 год, на строк до 23.04.2026.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення

-5-

підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий

-6-

запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховує й той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІ групи, одружений, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та мама похилого віку, яка за станом здоров`я не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, а тому колегія суддів ці доводи прокурора відхиляє.

Разом з тим, колегія констатує про помилковість висновку слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби з огляду на таке.

-7-

Як зазначалось вище, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ст. 181 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, ОСОБА_6 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, оскільки останній є керівником ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод», у підпорядкуванні якого перебуває штат працівників Товариства, які ще не допитані з приводу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим існує велика ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати тиск та вплив на свідків, як тих, що допитані в даному кримінальному провадженні, так і на ще недопитаних осіб, з якими він тісно спілкувався з приводу видобування та реалізації незаконно добутої корисної копалини, чинити на них психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив з метою зміни останніми показань або відмови він них, а, так само, схилити їх до дачі неправдивих показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що саме застосування судом підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування.

Таким чином, ухвала слідчого судді від 02.03.2026 про часткове задоволення клопотання слідчого у кримінальному провадженні про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки встановлені колегією суддів обставини дають підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім цілодобового домашнього арешту не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі -Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати

-8-

з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

А тому, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із цілодобовим домашнім арештом не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Таким чином, рішення слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби є необґрунтованим, а тому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до переконання, що до підозрюваного ОСОБА_6 доцільно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів уважає, що такий запобіжний захід буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга прокурора - частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2026 щодо ОСОБА_8 скасувати.

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, особи з інвалідністю ІІ групи, що має на утриманні неповнолітню дитину, директора ТОВ «Сокирницький цеолітовий завод», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та/або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом; не відлучатися з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматися від спілкування зі свідками, експертами та спеціалістами у кримінальному провадженні, здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності.

-9-

Строк дії ухвали встановити до 23.04.2026 включно.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований біль жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області та заступнику начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді