Провадження № 1-кс/333/1059/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування, за відсутності учасників справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , через свого представника адвоката ОСОБА_4 , звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0007036 від 08.10.2025 та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 25.11.2025.

Особа, яка подала скаргу, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, через представника подала клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Слідчий, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. На виконання ухвали суду від 03.03.2026 надав матеріали кримінального провадження № 0007036 від 08.10.2025, які містять документи щодо розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 ..

Враховуючи скорочені строки розгляду скарги на бездіяльність слідчого та з метою виконання завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу та слідчого.

Дослідивши скаргу та інші надані матеріали, слідчий суддя встановив наступне.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, розпочате 08.10.2025 на виконання ухвали слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02.10.2025, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою представника ОСОБА_3 від 08.07.2025 про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.191, ч. 2 ст.364 КК України, за фактом можливих незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт (є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000202) вчинених працівниками ГУНП в Запорізькій області.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі з заявою від 25.11.2025, в якій просив визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про права і обов`язки потерпілого (а.с.7).

Заява обґрунтована тим, що в умовах складу озброєння ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Д. Апухтіна, 29, в процесі ознайомлення його представником ОСОБА_4 з зібраним у кримінальному провадженні №0000202 майном, не були надані для ознайомлення 7 магазинів до зброї,з переданих на зберігання 29 магазинів до неї, а також наступна зареєстрована за ним зброя: карабін «Форт-205» калібр 7,62 мм № НОМЕР_1 ; пістолет «Фенікс Р» калібр 9 мм № НОМЕР_2 ; пістолет «Форт-lОР» калібр 9 мм № НОМЕР_3 , які, на його думку, могли бути незаконно привласнені працівниками правоохоронних органів, чим заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 113000 грн.

Крім того ОСОБА_3 було вказано про можливе розукомплектування невідомими особами автомобіля CHEVROLET EXPRESS (номер шасі НОМЕР_4 ), 2013 року випуску, який зберігався на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140), а саме відсутні шкіряні пасажирські сидіння чорного кольору, мультимедійна апаратура.

Листом старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_5 від 27.01.2026 № 17-02-1546/2026 заявнику направлена постанова слідчого від 01.01.2026, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному проваджені № 0007036 від 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України (а.с.9-10).

Постанова мотивована тим, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, в даному випадку виражається у можливих інших незаконних діях з майном, на яке накладено арешт, яке виступає предметом. Кримінальне правопорушення є формальним, тобто таким, яке не потребує настання відповідних кримінально-правових наслідків від діяння суб`єкта кримінального правопорушення. У зв`язку з тим, що об`єктивна сторона не характеризується наслідками, то надання оцінки, з вказаної точки зору, можливого завдання будь-якої шкоди завданим кримінальним правопорушенням не є логічним, що, в свою чергу, вказує на відсутність потерпілого у кримінальних провадженнях зазначеної категорії. На думку слідчого, такий захід забезпечення, як арешт майна санкціонований від імені Держави, правомірно обмежує діяльність власника щодо розпорядження та користування таким майном, тобто не порушує закріплене за ним право власності, що і вказує на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, слідчий суддя зазначає наступне.

Статтями 303-304 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою оскаржити на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення, яке оформлюється постановою.

За змістом ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вирішуючи вимоги скарги, слідчий суддя виходить з того, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Постанова дізнавача, слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість залучення такої особи до провадження як потерпілого і обумовлюють відмову в задоволенні такої заяви, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників провадження (ст. 110 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, відповідно до протоколу огляду від 22.10.2013 старшим слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000202 від 03.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, проведено огляд сейфу та предметів, які містилися в ньому, який був вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому була виявлена мисливська зброя, пістолети, магазини та патрони до них та інше приладдя (а.с.17-18).

Згідно відповіді начальника сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Запорізькій області № 1аз/90/01-2025 від 21.05.2025, наданий перелік мисливської вогнепальної зброї, власником якої є ОСОБА_3 , в тому числі вилученої під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Також, надана довідка за вих. №_008 від 09.06.2025 директора науково-виробничо-комерційного ТОВ "Диана-92" ОСОБА_7 , з зазначенням ринкової вартості деякої зброї та окремих її частин, в тому числі вилученої під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2013 (справа № 757/25758/13-к), задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки "Chevrolet Express", державний знак НОМЕР_5 , що належить на праві власності ОСОБА_8 . Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виснував, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , оскільки набутий ними за час шлюбу. На належність ОСОБА_8 транспортного засобу Chevrolet Express, державний номерний знак НОМЕР_5 , також вказує свідоцтво про реєстрацію (а.с.19, 26-27).

На флеш-накопичувачі, який був доданий представником скаржника адвокатом ОСОБА_4 , містьться фотографії та відеозаписи огляду транспортного засобу Chevrolet Express, Vin-код: НОМЕР_6 , який має зовнішні ознаки розкомплектування деяких складових автомобіля (а.с.45).

У постанові про відмову у визнанні потерпілим від 01.01.2026 слідчий, аналізуючи вищевказані документи, зазначає, що у протоколі огляду від 22.10.2013 зафіксовано перелік виявленого та вилученого майна, але при огляді не було виявлено три одиниці зброї, на які вказує адвокат ОСОБА_4 в заяві про вчинення кримінального правопорушення, що вказує що зазначені предмети не вилучались, були відсутні в казаному сейфі перед початком його огляду.

Щодо листа начальника сектору контрою за обігом зброї від 21.05.2025, яким надано перелік мисливської вогнепальної зброї, власником якої є ОСОБА_3 , слідчий вказує, що ним лише підтверджується факт реєстрації права власності на відповідну зброю та не свідчить про будь-які інші відомості, в тому числі перебування вказаної вище зброї у металевому сейфі.

Щодо ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2013, якою накладено арешт на автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_8 , на думку слідчого, мотиви прийняття такого рішення судом ґрунтуються виключно на його внутрішньому переконані і ніяким чином не підтверджують/спростовують доводи, викладені ОСОБА_3 в заяві, окрім як наявності судового рішення, яким накладено арешт на транспортний засіб.

Щодо свідоцтва про реєстрації транспортного засобу Chevrolet Express, вказує на те, що право власності зареєстровано на ОСОБА_8 , проте будь-яких документальних відомостей щодо родинних зв`язків між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 слідству не надані, як і документ, який посвідчує особу ОСОБА_8 .

Щодо довідки від 09.06.2025 директора науково-виробничого комерційного ТОВ «Диана-92» із зазначенням ринкової вартості деякої вилученої зброї та окремих її частин вказує лише на вартість одиниці товару відповідної марки та моделі, однак не підтверджує/спростовує будь-яких інших фактів.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз матеріалів кримінального провадження скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

В заяві ОСОБА_3 від 25.11.2025 зазначені конкретні факти про спричинення йому майнової шкоди з боку співробітників правоохоронних органів, такі факти мають бути перевірені під час належного проведення досудового розслідування.

Слідчим не надано належної правової оцінки доводам заявника щодо можливого незаконного заволодіння майном, та не вжито всіх необхідних слідчих (розшукових) і процесуальних дій, спрямованих на перевірку викладених у заяві обставин, а також належної оцінки зібраних доказів. Слідчий не наводить в оскаржуваній постанові очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Формальний склад кримінального правопорушення не виключає можливості спричинення відповідної шкоди особі та наявність потерпілого, предметом злочину за частиною 1 ст. 388 КК України, зокрема є рухоме або нерухоме майно (речі, грошові кошти, вклади, цінні папери, валютні цінності, майнові права тощо), на яке накладено арешт.

Об`єктивна сторона злочину характеризується активною поведінкою особи і може полягати в учиненні хоча б однієї з декількох, альтернативно зазначених у диспозиції ст. 388 КК України, дій стосовно майна, а саме: 1) розтрата; 2) відчуження; 3) приховування; 4) підміна; 5) пошкодження; 6) знищення; 7) порушення обмеження (обтяження) права користування майном; 8) здійснення банківських операцій з коштами, на які накладено арешт; 9) інші незаконні дії з майном, яке описане, заставлене, заарештоване чи конфісковане.

Крім того, слідчий суддя враховує, що попередні рішення слідчого з аналогічних підстав уже були предметом судового розгляду та скасовувалися, однак при повторному розгляді заяви зазначені недоліки усунуті не були.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим, слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами у кримінальному провадженні.

За таких обставин, мотиви прийняття постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим є помилковими, не ґрунтуються на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Враховуючи необґрунтованість та неналежну вмотивованість постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, відсутність повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що є суттєвим порушенням слідчим вимог закону, слідчий суддя висновує про обґрунтованість даної скарги та наявність правових підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_5 від 01.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0007036 від 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 388 КК України.

Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Мелітополі повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 25.11.2025 про залучення його до кримінального провадження № 0007036 від 08.10.2025 як потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1