печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що ОСОБА_4 звернувся з клопотанням від 21.11.2025, в рамках кримінального провадження №0001028, в порядку ст. 55, 220 КПК України до ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві. Зазначене клопотання не було розглянуто.

Адвокат, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Адвокат подав заяву про розгляд скарги у його відсутність та зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 посилається на ту обставину, що він звернувся з клопотанням від 21.11.2025, в рамках кримінального провадження №0001028, в порядку ст. 55, 220 КПК України до ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві. Зазначене клопотання не було розглянуто.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Ст. 220 КПК України передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий в судове засідання не з`явився, доводів адвоката належним чином не спростував.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити.

Разом з тим, що слідчий суддя вважає вимоги скарги адвоката в частині витребування матеріалів кримінального провадження, приєднання доказів, призначення судово-медичної експертизи, тощо, належним чином необґрунтованими та передчасними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 93, 94, 110, 220, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Зобов`язати компетентних посадових осіб ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві виконати вимоги ст. 55, 220 КПК України та розглянути клопотання ОСОБА_4 від 21.11.2025, в рамках кримінального провадження №0001028.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1