Провадження по справі № 1-кс/752/859/26
У Х В А Л А

іменем України

"04" лютого 2026 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

встановив:

21 січня 2026 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 05.04.2024.

В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлена група осіб шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , завдавши матеріальної шкоди в особливо великих розмірах. Так, 30.07.2018 державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» м. Києва ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.10.2012 нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , за реєстровим № 2-1014, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про власника квартири АДРЕСА_1 , а саме про ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим згідно даних Київського МБТІ вказана квартира належала ОСОБА_7 на підстав договору купівлі продажу від 08.04.1997, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 реєстровий №2282.

У подальшому, 22.10.2021 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи довіреність від імені ОСОБА_6 , посвідчену 07.09.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , за реєстровим № 1207 та зазначений договір купівлі-продажу, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_12 .

14 жовтня 2022 року ОСОБА_12 продала вказану квартиру ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 15.12.2025 квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_13 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000425 від 05.04.2024.

Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити відчужувати та розпоряджатися ним.

У судове засідання прокурор не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд вищезазначеного клопотання без його участі та просив його задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна, в судове засідання відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України на виконання вимог клопотання прокурора, власник майна не викликався, що було обґрунтовано ризиком його відчуження на користь третіх осіб.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступного.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом у даному провадженні є відділ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві, який розташований на території Голосіївського району м. Києва.

Процесуальне керівництво під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Київської міської прокуратури, визначеною постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_16 від 31.10.2025.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Вирішуючи питання, що визначені у ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя дійшов до наступного.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю його збереження як речового доказу, а також запобіганню його подальшого відчуження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м., відповідає критеріям речового доказу, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій з боку невстановлених осіб.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що додані до клопотання, вищезазначене нерухоме майно на праві власності зареєстровано на праві власності зареєстрована за ОСОБА_13 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 14.10.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , зареєстрованого в реєстрі за № 1887, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна. При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено.

На підстав викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження у кримінальному провадженні № 0000425 від 05.04.2024 на майно - квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.10.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , зареєстрованого в реєстрі за № 1887.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Закону України № 1952-IV від 01.07.2004. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або вносити зміни в будь-який інший спосіб у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (або проводити зміни в будь-який інший спосіб) щодо вищезазначеного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1