1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3114/26 1-кс/335/987/2026
30 березня 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк,-
В обґрунтування скарги захисник зазначив про те, що 17.03.2026 ним до прокурора було подано клопотання про направлення до суду матеріалів для звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України або від покарання на підставі ст.105 КК України, а також застосування Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення.
20.03.2026 прокурором ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника.
Зазначену постанову захисник вважає незаконною оскільки прокурором в оскаржуваній постанові надано оцінку лише вимозі щодо застосування ст.46 КК України, проте іншим вимогам клопотання щодо застосування заходів виховного характеру (ст.105 КК України) та реалізації Програми відновлення для неповнолітніх не надано будь-якої правової оцінки та процесуального рішення.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 та захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримали скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки саме з технічних причин не зазначив у постанові про відмову у задоволенні клопотання на підставі ст.105 КК України, оскільки підстави для відмови є ті ж самі, як і за ст.46 КК України.
Щодо застосування програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення то на момент звернення до суду з клопотанням у неї були відсутні усі документи необхідні для її застосування, проте після отримання усіх документів вони були направленні 30.03.2026 до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його законного представника та захисника, дослідивши матеріали, надані захисником, слідчий суддя встановив наступне.
17.03.2025 захисник підозрюваного звернувся до прокурора з клопотанням, в якому просив на підставі ст.46 КК України (або ст.105 КК України) скласти та направити до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності (або від покарання) у зв`язку з примиренням сторін, а також застосувати реалізацію до підозрюваного Програми відновлення до неповнолітніх, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення (згідно спільного наказу Мін`юсту, МВС та Генпрокуратури №22.07.2024 №2176/5/501/176 «Про реалізацію пілотного проєкту «Програма відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення»).
Клопотання захисника надійшло на адресу Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя 17.03.2026.
Постановою від 20.03.2026 прокурор відмовив у задоволенні клопотання захисника щодо направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності (або від покарання) у зв`язку з примиренням сторін.
Постанова вмотивована тим, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до п.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, у зв`язку із чим відсутні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням сторін на підставі ст.46 КК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 КПК України).

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок, строк та процедуру розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового провадження. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, а лише невиконання обов`язку, строк виконання якого чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

У відповідності до приписів ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).

Частиною ст.110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Вимоги до змісту та форми постанови слідчого визначенні ч.ч. 5,6 ст. 110 КПК України.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Водночас оскаржувана постанова даним вимогам не відповідає.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови прокурора вбачається, що прокурором надано оцінку лише вимозі щодо можливості звільнення неповнолітнього ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до ст.46 КК України, в іншій частині клопотання, щодо звільнення від покарання на підставі ст.105 КК України захисника не розглянуто.

Крім того, суду не надано доказів того, що у встановлений законом строк прокурор повідомила захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про прийняте рішення щодо розгляду його клопотання в частині застосування програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення. Факт того, що прокурором 30.03.2026 після збору усього необхідного пакету документів вони були направлені до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги, не свідчить про виконання прокурором вимоги ст.220 КПК України щодо повідомлення захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про результати розгляду його клопотання.

Таким чином, враховуючи те, що прокурором за наслідками розгляду клопотання захисника не надано вмотивованої оцінки усіх заявлених у клопотанні вимог слідчий суддя доходить до висновку, що факт бездіяльності прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, знайшов своє підтвердження, у зв`язку із чим скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим стосовно вимоги захисника щодо визнання незаконною бездіяльності прокурора слідчий суддя зазначає наступне.

Приписами ст.307 КПК України встановлено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому можливість визнання слідчим суддею незаконною бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора за результатами розгляду скарги норми кримінального процесуального кодексу не встановлює, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити часткового.

Зобов`язати прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 розглянути клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про направлення до суду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності та прийняти вмотивоване рішення по заявленим питанням клопотання, а саме щодо:

складання та направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру;

застосування реалізації до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «Програми відновлення правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення» на підставі спільного наказу Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу генерального прокурора від 22.07.2024 № 2176/5/501/176 «Про реалізацію пілотного проєкту «Програма відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення»».

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 березня 2026 року.

Повний текст ухвали виготовлено 31 березня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1