Справа № 127/4846/26
Провадження №11-сс/801/197/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2026, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2026 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2026.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що у скарзі заявник порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР по факту вчинення кримінальних правопорушень, однак зі змісту заяви слідчим суддею не встановлено об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Фактично вимоги заяви ОСОБА_6 зводяться до незгоди з прийнятим дізнавачем рішенням про закриття та інших дій в межах кримінального провадження № 0000126.

Суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на те, що заявник вважає заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, не підкріплена належними та допустимими доказами, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі №127/4846/26. Постановити нову ухвалу, якою: задовольнити мою скаргу; зобов`язати уповноважену особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2026 та розпочати досудове розслідування; зобов`язати надати витяг з ЄРДР.

Вважає що оскаржувана ухвала фактично підмінила вимоги ст.214 КПК оцінкою "достатності доказів" та "наявності складу злочину", вимагаючи від заявника доведення події та всіх елементів складу. Натомість закон вимагає на стадії реєстрації перевірити, чи містить заява короткий виклад обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, для внесення до ЄРДР (п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК), а не "доказування" по суті.

Вказує, що ухвалою зроблено висновок, що заява "фактично зводиться до незгода" з рішеннями дізнавача. Однак предмет заяви це не "оцінка законності" як така, а повідомлення про конкретні дії/бездіяльність та наслідки, які, на мою думку, утворюють ознаки кримінальних правопорушень, і які можуть бути перевірені лише у межах зареєстрованого провадження.

Оскаржувана ухвала містить загальні посилання на теорію та практику щодо "абстрактних заяв", однак не спростовує по суті, чому конкретні викладені події (з датами, назвами документів, судовими рішеннями) не можуть свідчити про можливе кримінальне правопорушення та чому вони не підлягають реєстрації з подальшою перевіркою у встановленому КПК порядку.

В судове засідання не з`явився слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький ОСОБА_7 , належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. До канцелярії Вінницького апеляційного суду заяв від слідчого не надходило.

Вислухавши думку заявника ОСОБА_6 , який зазначив що не заперечує проти можливості розгляду його апеляційної скарги за відсутності слідчого, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 за відсутності слідчого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку скаржника ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що вона вищенаведеним нормам кримінального процесуального закону відповідає в повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно змісту скарги ОСОБА_6 , поданої до слідчого судді вбачається, що 23.01.2026 ОСОБА_6 звернувся до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький з заявою про вчинення службових кримінальних правопорушень дізнавачем СД відділення поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження № 0000126 від 12.08.2025.

Зі змісту заяви встановлено, що 08.01.2026 ОСОБА_8 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження.

15.01.2026 ОСОБА_6 звернувся до дізнавача з клопотанням про надання можливості ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження. Однак дізнавач не розглянув клопотання у 3-денний строк, визначений ст. 220 КПК та не повідомив заявника про будь-яке процесуальне рішення.

Вказані дії були предметом судового розгляду, і ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 20.01.2026 (справа №127/1632/26) було визнано протиправну бездіяльність ОСОБА_8 ; встановлено порушення ст. 220 КПК України; зобов`язано надати заявнику доступ до матеріалів провадження. В подальшому 21.01.2026 ухвалою Вінницького міського суду (справа №127/1403/26) було скасовано постанову ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження. За вказаних обставин, ОСОБА_6 вважає, що такі дії дізнавача ОСОБА_8 підпадають під ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ст. 382, ст. 396 КК України.

Враховуючи, що уповноваженими особами Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький не внесено відомості до ЄРДР, заявник просить зобов`язати внести відомості до ЄРДР за вищевказаною заявою та почати досудове розслідування.

Відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Колегія суддів наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження, згідно положень ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298).

Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Системний аналіз положень ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і такі заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально караного діяння.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що до ЄРДР підлягають внесенню заяви та повідомлення, які містять обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Разом із тим, обов`язковою умовою для внесення відомостей є наявність у заяві достатніх фактичних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінально караного діяння. Ця позиція відображена також в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012, де останній роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд першої інстанції цілком правильно відмовив у задоволенні скарги з метою запобігання зловживанню скаржником своїм правом, дотримання засад кримінального провадження щодо розумності й справедливості, правової визначеності.

Приймаючи рішення слідчий суддя вказав на те, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). На підтвердження викладеної позиції зазначив, що вказане узгоджується з практикою Верховного Суду. Зокрема в постанові від 20 квітня 2023 року у справі № 373/18/23 Верховний Суд вказав, що системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі змісту заяви слідчим суддею не встановлено об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що незважаючи на те, що заявник вважає заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, не підкріплена належними та допустимими доказами, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Із вказаним висновком погоджується колегія апеляційного суду.

Окрім того в матеріалах міститься відповідь Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький заявнику ОСОБА_6 № 10624/14-01-04/26 від 18.02.2026. (а.с. №14) У вказаній відповіді зазначено, після вивчення доводів викладених в заяві щодо ймовірних неправомірних дій посадових осіб дізнавача СД відділення поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, обставин які б вказували на вчинення кримінального правопорушення не встановлено, у зв`язку з чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР на даний час не вбачається. Відомості та інформація зазначені в листі в повній мірі узгоджуються з позицією та висновками слідчого судді.

Суд першої інстанції, серед іншого, правильно звернув увагу на те, що фактично вимоги заяви ОСОБА_6 зводяться до незгоди з прийнятим дізнавачем рішенням про закриття та інших дій в межах кримінального провадження № 0000126. У випадку незгоди з діями дізнавача сторони кримінального провадження можуть звернутись, в порядку ст.303 КПК України та оскаржити рішення в судовому порядку, що і зроблено заявником.

Будь-які докази того, що слідчий суддя порушив норми матеріального чи процесуального права заявником апеляційному суду не надані, в судовому засіданні такі обставини не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2026.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2026 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4