Справа № 381/845/25
Провадження № 1-кп/362/440/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Васильків

Колегія суддів Васильківського міскрайонного суду Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні (№ ЄРДР №0001364 від 10.08.2024) за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Пирятин Полтавської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, нікого на утриманні не має, працює на посаді монтажника рекламного агентства «Касо», до кримінальної відповідальності не притягувався,

Учасники провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 ,

представникпотерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001364 від 10 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 146, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляла адвокат ОСОБА_7 , яка підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Захисники заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що не може перебувати в слідчому ізоляторі у зв`язку зі станом здоров`я в нього запалилася і напухла нога.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту, відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Так, відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою колегії суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2025.

Обґрунтованість продовження такого запобіжного заходу та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, була предметом перевірки Київським апеляційним судом, який ухвалою від 20.10.2025 апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишив без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року - без зміни.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 01.01.2025.

Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», відповідно до якої «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши наявні в справі письмові матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпав і не змінився,враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, суворість передбаченого покарання та можливі дії обвинуваченого, який, як вбачається з обвинувального акту, не бажаючи бути затриманим на місці вчинення злочину та бажаючи залишитися невпізнаним, вчинивши кримінальні правопорушення, з місця вчинення кримінальних правопорушень втік, що дає підстави вважати про існування ризику переховування його від суду та у подальшому від відбування покарання.

Враховуючи те, що всі свідки та потерпіла в даному кримінальному провадженні допитані, захисники не наполягають на повторному допиті потерпілої, суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відпав.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, залишається, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення спочатку кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності, проти статевої свободи та статевої недоторканності, вчинені відносно неповнолітньої особи, у вчиненні яких він не розкаявся, не пошкодував, а, навпаки, в подальшому, як вбачається з обвинувального акта, з метою приховати попередньо вчинені ним кримінальні правопорушення, вчинив закінчений замах на вчинення вбивства неповнолітньої особи, який не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі. Таким чином, наявний ризик продовження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Суд враховує та оцінює особу ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні, відповідно до ст. 12 КК України, нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк (ч. 2 ст. 146 КК України), особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років (ч. 3 ст. 153 КК України) та позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі (п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України), у суду є обґрунтовані підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд, не вирішуючи такі питання як обґрунтованість обвинувачення чи вагомість доказів, приходить до висновку, що зміна ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на один із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За таких обставин клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з метою забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, враховуючи обставини, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності, проти статевої свободи та статевої недоторканності, проти життя та здоров`я особи, вчинені із застосуванням насильства.

Враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, з метою забезпечення додержання його прав на охорону здоров`я необхідно доручити керівництву ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальнику філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області організувати та забезпечити невідкладне проведення повного медичного обстеження для встановлення наявних у ОСОБА_4 захворювань та, у разі встановлення діагнозу, вжити необхідних заходів з метою забезпечення його відповідним рівнем лікування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 314-316, 370, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 днів.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчує свою дію «15» лютого 2026 року включно.

Доручити керівництву ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальнику філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області негайно забезпечити додержання прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на охорону здоров`я шляхом організації та забезпечення невідкладного проведення повного медичного обстеження для встановлення наявних у нього захворювань та, у разі встановлення діагнозу, вжити необхідних заходів з метою забезпечення його відповідним рівнем лікування.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях та лікуванні, які не можуть бути проведені в медичній частині СІЗО, забезпечити невідкладне вивезення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про результати проведеної перевірки повідомити Васильківський міськрайонний суд Київської області та заявника.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений23.12.2025 року о 16.00 год.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3