ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1886/25
Провадження №1-кс/477/212/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

25 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000047 від 26 серпня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, начальника Первомайської селищної військової адміністрації Миколаївського району Миколаївської області, не одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000047 від 26 серпня 2025 року з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , строком на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділенням ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України за фактом розтрати бюджетних коштів, вчинених службовими особами Первомайської селищної ради, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, про що 26 серпня 2025 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000047.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, що вказують на те, що в начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 вчинив дії, які виразилися у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, чим завдав територіальній громаді в особі Первомайської селищної ради матеріальної шкоди на загальну суму 2 463 000,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто є особливо великим розміром.

20 березня 2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, розмір спричиненої шкоди, а також те, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі 902 розмірів прожиткового мінімуму з покладенням певних обов`язків на підозрюваного.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 підтримав клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначав, що підозра не обґрунтована, а дій, що зазначені у клопотанні слідчим направлених на розтрату бюджетних коштів він не вчиняв.

З урахуванням міцності своїх соціальних зв`язків, просив застосувати менш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Крім того, посилався на непомірний розмір застави, що прокурор просив визначити у якості альтернативного запобіжного заходу, так як він належними чином не обґрунтований та є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000047 від 19 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2025 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною п`ятою статті 191 КК України за фактом розтрати бюджетних коштів, вчинених службовими особами Первомайської селищної ради, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , який обіймає посаду начальника Первомайської селищної військової адміністрації та є службовою особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше лютого 2024 року, на тлі усвідомлення введеного на території воєнного стану та наявних у нього повноважень щодо одноосібного прийняття рішень про зміни до бюджету селищної ради, а також розпорядження коштами селищної ради, виник злочинний корисливий умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів Первомайської селищної ради, на користь третіх осіб, а саме ФОП ОСОБА_7 , під виглядом виконання робіт із землеустрою на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

З метою реалізації свого злочинного умислу, а також створення уявної необхідності у проведенні робіт із землеустрою та подальшого виділення на такі роботи коштів в бюджеті, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06 лютого 2024 року, користуючись своїм службовим становищем, ініціював скерування тимчасово виконуючим обов`язки старости Білозірського старостинського округу Первомайської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_8 на адресу Первомайської селищної військової адміністрації клопотання про виділення грошових коштів у сумі 1 236 762 гривень, у зв`язку з необхідністю розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по Білозірському старостинському округу Миколаївського району Миколаївської області». При цьому, для створення видимості обґрунтованості розміру грошових коштів необхідних для проведення вказаних робіт, ОСОБА_4 у період між 05 лютого 2024 року та 09 лютого 2024 року, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, отримав від фізичної особи-підприємиці ОСОБА_7 цінову пропозицію, згідно з якою вартість послуги з «Розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розташованих за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, Первомайська селищна рада (Білозірський старостинський округ) з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення» становить 1 236 762 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, а саме повноваження щодо внесення змін до селищного бюджету, доручив начальнику фінансового відділу Первомайської селищної ради ОСОБА_9 підготувати розпорядження про внесення змін до бюджету, яке ним у подальшому підписане, а саме розпорядження начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 від 09 лютого 2024 року № 177-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік», яким внесено зміни у видаткову частину загального фонду селищного бюджету, а саме: збільшено видаткову частину загального фонду селищного бюджету на суму 6 331 012 грн, зокрема, за КПКВК МБ (*код програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету) 01 17130 «Здійснення заходів із землеустрою», на суму 1 236 762 грн. Згідно з додатком №3а до вказаного розпорядження такі кошти призначені на «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по Білозірському старостинському округу Миколаївського району Миколаївської області».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність жодного економічного обґрунтування та штучне створення ним самим необхідності проведення робіт із землеустрою на території Білозірського старостинського округу, видав розпорядження від 20 лютого 2024 року №271-р, яким передбачено замовлення розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по Білозірському старостинському округу в межах території Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 березня 2024 року, ОСОБА_4 , дізнавшись про надходження до бюджету селищної громади додаткових коштів у вигляді дотації з державного бюджету, вирішив збільшити обсяг коштів для запланованої ним раніше розтрати.

З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 березня 2024 року, користуючись своїм службовим становищем, ініціював скерування тимчасово виконуючим обов`язки старости Білозірського старостинського округу Первомайської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_8 клопотання про виділення грошових коштів у сумі 1 236 762 гривень, у зв`язку з необхідністю проведення кадастрової зйомки земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, а саме повноваження щодо внесення змін до селищного бюджету, для забезпечення можливості розтрати коштів у більшому ніж визначеному раніше розмірі, усвідомлюючи відсутність як економічного обґрунтування вартості робіт з кадастрової зйомки земель, так і штучне створення ним самим необхідності у проведенні цих робіт, доручив начальнику фінансового відділу Первомайської селищної ради ОСОБА_9 підготувати розпорядження про внесення змін до бюджету, яке ним у подальшому підписане, а саме розпорядження начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 від 13 березня 2024 року № 333-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік», яким збільшено видаткову частину загального фонду селищного бюджету на суму 16 610 061 грн, зокрема, за КПКВК МБ (*код програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету) 01 17130 «Здійснення заходів із землеустрою», на суму 1 730 669 грн. Згідно з додатком №3а до вказаного розпорядження кошти у сумі 1 236 762 грн (з 1 730 669 грн) призначені на «Виконання кадастрової зйомки земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації землі».

Після цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що наявність двох ідентичних сум на суміжні види робіт по одному старостинському округу може викликати підозру при проведенні платежів, вжив заходів для приховування своїх злочинних дій. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 червня 2024 року, ОСОБА_4 , користуючись своїм службовим становищем начальника адміністрації, ініціював скерування тимчасово виконуючим обов`язки старости Білозірського старостинського округу Первомайської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_8 на адресу Первомайської селищної військової адміністрації клопотання про виділення грошових коштів у сумі 2 473 524 гривень на розроблення документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель.

У подальшому, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, а саме повноваження щодо внесення змін до селищного бюджету, доручив начальнику фінансового відділу Первомайської селищної ради ОСОБА_9 , підготувати розпорядження про внесення змій до бюджету, яке ним у подальшому підписане, а саме розпорядження від 10 червня 2024 року № 761-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік». Зі змісту додатку «3а» до вказаного розпорядження вбачається, що шляхом перерозподілу коштів загального фонду при затвердженні бюджету зменшено призначення на:

розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по Білозірському старостинському округу Миколаївського району Миколаївської області, на суму 1 236 762 грн;

виконання кадастрової зйомки земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації землі, на суму 1 236 762 грн.

При цьому, збільшено призначення на «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель» на суму 2 473 524 грн.

Після забезпечення в бюджеті селищної громади грошових коштів на проведення робіт із землеустрою у вищезазначеному розмірі, з метою надання видимості законності розпорядження коштами, нехтуючи передбаченими у Законі України від 25 грудня 2015 року № 922-УІ11 «Про публічні закупівлі» принципами максимальної економії та ефективності, а також положенням Бюджетного кодексу України щодо забезпечення законності та ефективності використання бюджетних коштів, начальник Первомайської СВА ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 червня 2024 року, доручив уповноваженій особі із закупівель Первомайської селищної ради ОСОБА_10 оголосити процедуру закупівлі послуги з «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель». При цьому, не провівши моніторингу ринку, без жодного економічного обґрунтування вартості вищевказаної послуги, з метою забезпечення розтрати бюджетних коштів у раніше визначеному обсязі, ОСОБА_4 надав вказівку уповноваженій особі із закупівель ОСОБА_11 визначити орієнтовну вартість закупівлі у розмірі повної суми коштів, закладених на це у бюджеті - у сумі 2 473 524 грн. Разом з цим, ОСОБА_4 достовірно знав, що на його запит у лютому 2024 року вже надходила цінова пропозиція від фізичної особи-підприємиці ОСОБА_7 , згідно з якою вартість послуги з «Розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розташованих за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, Первомайська селищна рада (Білозірський старостинський округ) з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення» становить 1 236 762 гривень.

За результатами проведеної процедури закупівлі, єдиним учасником якої стала фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , Первомайською селищною радою, в особі начальника Первомайської СВА ОСОБА_4 , укладено з нею договір від 18 липня 2024 року №52.

У подальшому, начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , 16 серпня 2024 року, перебуваючи в с-щі Первомайське Миколаївського району Миколаївської області, усвідомлено не забезпечивши перевірку виконання умов договору та повноти наданих матеріалів відповідно до Технічного завдання, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди бюджету територіальної громади у зв`язку з безпідставним перерахуванням коштів, та бажаючи їх настання, шляхом зловживання своїм службовим становищем, ігноруючи невиконання ФОП ОСОБА_7 договору, підписав Акт приймання-передачі послуг за договором №52 від 18 липня 2024 року, в якому зазначено, що послуги були виконані виконавцем у повному обсязі, належним чином оформлені і задовольняють умови договору.

З метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на розтрату бюджетних коштів в особливо великих розмірах на користь ФОП ОСОБА_7 , до кінця, начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , в той же день та у тому ж місці, у достеменно невстановлений у ході досудового розслідування час, проставив в Акті приймання-передачі послуг за договором № 52 від 18 липня 2024 року резолюцію «До сплати» зі своїм власним підписом. У подальшому, 21 серпня 2024 року на підставі вищевказаного Акта, Первомайською селищною радою з поточного рахунку НОМЕР_1 , відкритого у Державній казначейській службі України, на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7 НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», безпідставно перераховано грошові кошти у сумі 2 463 000,00 грн за виконання договору від 18 липня 2024 року №52, який фактично виконано не було.

Внаслідок умисних, протиправних дій начальника ГІервомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , які виразилися у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, територіальній громаді в особі Первомайської селищної ради завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2 463 000,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто є особливо великим розміром.

Зі змісту повідомлення про підозру від 20 березня 2026 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Змістом вказаного повідомлення про підозру встановлено, що начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 вчинив дії, які виразилися у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, чим завдав територіальній громаді в особі Первомайської селищної ради матеріальної шкоди на загальну суму 2 463 000,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто є особливо великим розміром.

На підставі оцінки сукупності досліджених доказів, слідчий суддя дійшов висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- документами отриманими на підставі ухвали слідчого судді від 04 вересня 2025 року про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Первомайської селищної ради, а саме: договору про закупівлю від 18 липня 2024 року № 52; акту №1 приймання виконаних робіт від 16 серпня 2024 року; протоколу погодження договірної ціни; технічного завдання; технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради, які у сукупності підтверджують, що між Первомайською селищною радою, в особі начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір від № 52, згідно з яким остання мала надати послугу «Розроблення документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель» за ціною в 2 463 000,00 гривень. На підставі акта приймання виконаних робіт за договором від 18 липня 2024 року № 52, підписаного в тому числі ОСОБА_4 , 21 серпня 2024 року було проведено повний розрахунок з ФОП ОСОБА_7 ;

- документами отриманими на підставі ухвали слідчого судді від 26 листопада 2025 року про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, а саме: поземельних книг на земельні ділянки, сформовані за результатами інвентаризації, інформації про проведення попередніх інвентаризацій земель Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради, зі змісту яких встановлено, що відомості про земельні ділянки, сформовані начебто за документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності, розробленою ФОП ОСОБА_7 , до ДЗК було внесено лише у період 27 листопада 2024 року по 07 лютого 2025 року, при цьому відомості внесено не про всі земельні ділянки;

- розпорядженням начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 від 09 лютого 2024 року № 177-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік», яким внесено зміни у видаткову частину загального фонду селищного бюджету, а саме: збільшено видаткову частину загального фонду селищного бюджету на суму 6 331 012 грн, зокрема, за КПКВК МБ (*код програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету) 0117130 «Здійснення заходів із землеустрою», на суму 1 236 762 грн. Згідно з додатком №3а до вказаного розпорядження такі кошти призначені на «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності но Білозірському старостинському округу Миколаївського району Миколаївської області»;

- розпорядженням начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 від 13 березня 2024 року № 333-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік», яким збільшено видаткову частину загального фонду селищного бюджету на суму 16 610 061 грн, зокрема, за КПКВК МБ (*код програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету) 0117130 «Здійснення заходів із землеустрою», на суму 1 730 669 грн. Згідно з додатком №3а до вказаного розпорядження кошти у сумі 1 236 762 грн (з 1 730 669 грн) призначені па «Виконання кадастрової зйомки земель комунальної власності па території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації землі»;

- розпорядженням від 10 червня 2024 року №761-р «Про внесення змін до бюджету Первомайської селищної територіальної громади на 2024 рік». Зі змісту додатку «3а» до вказаного розпорядження вбачається, що шляхом перерозподілу коштів загального фонду при затвердженні бюджету зменшено призначення на: розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по Білозірському старостинському округу Миколаївського району Миколаївської області, на суму 1 236 762 грн; виконання кадастрової зйомки земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації землі, на суму 1 236 762 грн. При цьому, збільшено призначення на «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель» на суму 2 473 524 грн;

- протоколами допитів начальника фінансового відділу Первомайської селищної ради ОСОБА_9 , яка зазначила, що ініціатором усіх рішень про внесення змін до бюджету Первомайської селищної ради, якими виділялись кошти на проведення інвентаризації земель був начальник Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 , вказівки про виділення коштів вона отримувала безпосередньо від нього, суми коштів, які необхідно було виділити, зазначались також ним. Жодного обґрунтування вказаних сум не було, окрім надання ним при внесенні змін до бюджету у лютому 2024 року цінової пропозиції від фізичної особи- підприємиці ОСОБА_7 , згідно з якою вартість послуги з «Розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розташованих за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, Первомайська селищна рада (Білозірський старостинський округ) з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення» становить 1 236 762 гривень;

- протоколом допиту громадянки ОСОБА_12 , яка у 2024 році займала посаду уповноваженої із закупівель в Первомайській селищній раді, яка зазначила, що вказівку сумою вартості закупівлі послуги «Розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності па території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель» вона отримала через головного бухгалтера - ОСОБА_13 , яка при цьому послалась на слова начальника Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту громадянки ОСОБА_13 , яка у 2024 році займала посаду головного бухгалтера Первомайської селищної ради, яка зазначила, що їй принесли до сплати акт прийому передачі за договором про розробку проекту землеустрою. При цьому, такий акт вже був підписаний підрядником та начальником Первомайської селищної військової адміністрації ОСОБА_4 після чого вона покликала землевпорядника ОСОБА_14 і запропонувала йому підтвердити перевірку ним робіт. Крім того, ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_4 постійно наполягав на пришвидшені проведенні оплати за договором;

- висновком експерта від 09 лютого 2026 року №457-34-26 за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою - розроблена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності на території Білозірського старостинського округу Первомайської селищної ради для подальшого проведення інвентаризації земель та її затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування;

- висновком експерта від 16 березня 2026 року №СЕ-19/115-26/2912-ЕК за результатами судової економічної експертизи необґрунтоване перерахування грошових коштів Первомайською селищною радої вартості послуг за договором про закупівлю №52 від 18 липня 2024 року з ФОП ОСОБА_7 , згідно з актом приймання- передачу послуг від 16 серпня 2024 року № 1, з урахуванням висновку експерта № 457-34-26 від 09 лютого 2026 року судової експертизи з питань землеустрою, документально підтверджується. Загальна сума необґрунтовано перерахованих коштів складає 2 463 000,00 грн.

Указані докази, у своїй сукупності, свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, та в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 , що надані ними слідчому судді під час розгляду клопотання, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наведені підозрюваним та його захисником доводи, щодо необґрунтованості підозри та недопустимості долучених доказів, слідчим суддею відхиляться, з огляду на те, що як вже зазначено вище, оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті.

У рамках вказаного кримінального провадження орган досудового розслідування, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до розділу ІІ КПК України, запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Щодо ризиків кримінального провадження, то ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

За змістом клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та пояснень прокурора ОСОБА_5 , що надані ним у судовому засіданні вбачається, що в обґрунтування наявності підстав, для застосування до підозрюваного запобіжного заходу на виконання приписів пункту 2 частини першої статті 194 КПК України, зазначено про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи наведені слідчим ризики на предмет їх реальності, в сукупності з наданими у судовому засіданні поясненнями прокурора, а також поясненнями сторони захисту, слідчий суддя вважає не доведеним наявність наступних ризиків у цьому кримінальному провадженні, з таких підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 повідомлений про підозру в особливо тяжкому злочині, через що може вчинити дії, направлені на залишення території України, оскільки наявні у нього зв`язки серед представників влади можуть бути використані для організації незаконного перетину кордону.

У свою чергу, з усталеної судової практики вбачається, що тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, зумовленим можливістю перераховування від слідства та/або суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (справа «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошував, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

У пункті 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), суд встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого пункту 1 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, указана слідчим та прокурором обставина, щодо тяжкості інкримінованого підозрюваному правопорушення, не може оцінювати в якості ризику, так як вказана обставина повинна бути оцінена лише відповідно до положень статті 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Оцінюючи доводи щодо ризику втечі та можливого переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя враховує і ту обставину, що ОСОБА_4 є начальником військової адміністрації, має позитивну характеристику за місцем роботи, має постійне місце проживання, що вказує на достатню міцність його соціальних зв`язків та думку слідчого судді спростовує доводи органу досудового розслідування про ймовірність ризику пов`язаного з переховуванням підозрюваного від слідства та суду.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що про здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, підозрюваний дізнався восени 2025 року під час проведення тимчасового доступу до речей та документів, які перебували у володінні Первомайської селищної військової адміністрації, та з вказаного часу не вчинив дій, направлених на зміну місця проживання, переховування від органу досудового розслідування, тощо.

За змістом пояснень захисника підозрюваного та прокурора, слідчим суддею встановлено і те, що ОСОБА_4 жодного разу не було допущено дій, які б свідчили про його намір тим чи іншим способом уникнути від явки до органу досудового розслідування.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з часу проведення за його участю слідчих дій, не вчинив дій, направлених на переховування від органів досудового розслідування та суду, проявляв належний рівень процесуальної поведінки, підстав вважати, що, після повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, останній вчинятиме дії, що охоплені пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, немає.

Також, слідчий суддя вважає надуманими та необґрунтованими посилання прокурора щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 виїхати на непідконтрольну частину території України, з огляду на його посаду, яку він обіймає за відповідним розпорядженням Президента України ОСОБА_15 та зміст його посадових обов`язків, з урахування долучених стороною захисту відомостей про нагородження підозрюваного за допомогу Збройним Силам України.

Посилання прокурора на можливість підозрюваного ОСОБА_4 використати знайомства серед органів державної влади з метою незаконного перетину кордону взагалі не підтверджена жодним більш чи менш достатнім доказом, з огляду на абстрактний характер такого твердження.

Указані аргументи ініціатора клопотання сприймаються слідчим суддею як ірраціональні, тобто такі, що базуються на припущеннях, а не на фактах та з високою ймовірністю свідчать, що такі аргументи (доводи) є хибними і не мають достатніх та надійних доказів, щоб сприймати їх серйозно.

Таким чином, доводи прокурора в частині існування ризику, передбаченого частиною першою статті 177 КПК України не містять належних доказів ймовірності його існування.

Оцінюючи доводи органу досудового розслідування на предмет наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя також дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на те, що діяльність ОСОБА_4 не має ознак систематичності, а вчинені ним дії були виявлені та припинені органом досудового розслідування 2025 року, тому слідчий суддя вважає досить сумнівними доводи прокурора про можливість підозрюваного продовжити кримінальне правопорушення.

Оцінюючи дані доводи органу досудового розслідування, слідчим суддею береться до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

При цьому, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як досудовим розслідуванням цього кримінального провадження проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного та виявлення інших осіб, що можуть бути причетними до його вчинення, тому вважається переконливими доводи слідчого, що ОСОБА_4 , використовуючи свій вплив на осіб, що йому підпорядковані, матиме можливість вчинити дії направленні на знищенні чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що підозрюваний може впливати на осіб, які перебувають у його підпорядкування та сприяли викриттю його протиправної діяльності та яким можуть бути відомі обставини вчинення ним дій, пов`язаних із розтратою чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, внаслідок чого може впливати на них з метою надання ними показів, що виправдовують його, що вказує на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховується також і те, що підозрюваний ОСОБА_4 працевлаштований, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, проживання, неодноразово нагороджений грамотами та подяками за допомогу Збройним Силам України, що вказує на достатню міцність його соціальних зв`язків та на думку слідчого судді значно знижує ймовірність настання встановлених ризиків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики Європейський суд з прав людини, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній є начальником військової адміністрації, офіційно працевлаштований, отримує дохід, має зареєстроване місце проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з урахуванням тієї обставини, що останній потребує вільного пересування для здійснення своєї діяльності, не відповідатиме ефективності здійснення досудового розслідування, та може унеможливити належне виконання ним запобіжного заходу та негативно впливати на його трудову діяльність.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи склад кримінального правопорушення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, ймовірний спосіб вчинення злочину, роль ОСОБА_4 у його вчиненні, дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до частини першої статті 182 КПК України застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме, постановою КМУ від 11 січня 2012 року №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За частинами четвертою та п`ятою статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому визначення розміру застави віднесено до виключної компетенції слідчого судді, з огляду на що, доводи слідчого щодо можливості визначення застави підозрюваному ОСОБА_4 у певному розмірі не є наперед прийнятною для слідчого судді.

За частиною шостою статті 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб його життя, а саме відсутність у нього дороговартісного майна; відсутність високого доходу, за рахунок якого, останній мав би можливість сплатити заставу у розмірі, зазначеному прокурором у поданому клопотанні; відомостей про те, що спосіб життя підозрюваного вказує на наявність у нього для цього засобів та можливостей, органом досудового розслідування не надано та слідчим суддею не встановлено.

Матеріали клопотання прокурора не містять жодних відомостей, щодо його майнового стану, тому підстав, які б вказували на необхідність у визначенні розміру застави з виходом за межі встановлені частиною п`ятою статті 182 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи роль підозрюваного у кримінальному правопорушенні та характер вчиненого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також той факт, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, з урахуванням розміру доходу підозрюваного, пояснень підозрюваного щодо його майнового стану, слідчий суддя дійшов висновку для визначення такого розміру застави у розмірі, передбаченому пунктом 2 цієї частини на рівні 135 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застава з покладенням певних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

Керуючись статтями 131-132, 176-179, 182, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави, визначивши її в розмірі 135 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 449 280 (чотириста сорок дев`ять тисяч двісті вісімдесят) гривень.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 20 травня 2026 року включно наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із Миколаївського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді. З моменту застосування запобіжного заходу у виді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю (у разі внесення ним застави), що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також заставодавцю роз`яснюється, що у разі внесення ним застави, на нього покладається обов`язок забезпечити належну поведінку підозрюваного та його явку за викликом.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Миколаївської окружної прокуратури, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000047 від 26 серпня 2025 року та слідчих, які здійснюють у ньому досудове розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_16