Провадження №1-кс/523/2753/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0000611 прокурором Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання слідчого, встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановлена особа, перебуваючи на території міста Одеси, вчинила дії, направлені на зберігання творів, зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

За даним фактом, 27.09.2025р. інформацію внесено до ЄРДР за №0000611 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України.

В рамках проведення досудового розслідування надано доручення оперативному підрозділу на встановлення осіб, причетних до вчинення дій направлених на зберігання творів, зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

В ході виконання вищевказаного доручення, працівниками УМП ГУНП в Одеській області проведено ряд оперативно-розшукових заходів з використанням інформаційних можливостей, в ході яких встановлено особу, яка використовує акаунт «Телеграм» із ID , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується абонентським номером НОМЕР_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_4 за допомогою акаунту соціального месенджеру «Телеграм», який зареєстрований за номером НОМЕР_1 , має ім`я « ОСОБА_5 » та ID НОМЕР_2 здійснює вхід в загальнодоступні чати, а саме: «Ищу (девушку,парня)…». Після цього ОСОБА_4 публікує повідомлення, в якому зазначає, що шукає дівчину. В ході проведення заходів встановлено та допитано свідка, який надав свідчення з приводу того, що ОСОБА_4 має бажання знайомитись за спілкуватись з дівчинами шкільного віку з метою отримання від них фото та відеофайлів порнографічного характеру.

26.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду в місті Одесі ОСОБА_1 проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення обшуку виявлено, вилучено та опечатано:

-мобільний телефон марки iPhone 16 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_1 , мобільний телефон марки iPhone в корпусі сірого кольору, носій інформації (флешка) в металевому корпусі сірого кольору без маркувань;

26.02.2026 старшим слідчим СВ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 винесено постанову про визнання в якості речових доказів вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Прокурором здійснювалися заходи, пов`язані із сповіщенням власника майна про час і місце судового розгляду, однак останній в судове засідання не прибув, про поважність причини неявки не повідомив. На адресу суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, щодо накладення арешту на майно не заперечує.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було вилучено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення, щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та наявних доказів, слідчий суддя вважає за необхідне дотриматися балансу між мотивуванням судового рішення, що передбачено ч.1 ст.370 КПК України та недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, що передбачено ст.222 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно із забороною володіння, користування та розпорядження, а саме:

-мобільний телефон марки iPhone 16 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_1 , мобільний телефон марки iPhone в корпусі сірого кольору, носій інформації (флешка) в металевому корпусі сірого кольору без маркувань.

Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1